ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2020 р. Справа№ 925/1112/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Попікової О.В.

за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від 21.09.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.03.2020, повний текст якого складено 23.03.2020

у справі №925/1112/19 (суддя Васянович А.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" .

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІДА"

2. Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго"

про стягнення 383 141 851 грн 61 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (надалі - відповідач) про стягнення з відповідача 383 141 851 грн. 61 коп., а саме: 321 977 291 грн. 63 коп. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 45 645 441 грн. 00 коп. пені, 4 253 900 грн. 61 коп. 3% річних та 11 265 218 грн. 37 коп. інфляційних втрат, з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05 листопада 2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТІДА" та Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго".

В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Укртрансгаз" зазначило, що в ході виконання укладеного між сторонами договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 (далі - Договір) позивач здійснив алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у серпні-грудні 2018 року та лютому 2019 року.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу за вказані періоди в порядку, встановленому кодексом ГТС, позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 321 977 291 грн. 63 коп.

Однак, в порушення вимог законодавства та умов Договору, відповідач не сплачує заборгованість, чим порушує умови п.9.4 Договору та п.4 глави 4 Розділу ХІV Кодексу ГТС, що є порушенням прав позивача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.03.2020 у справі №925/1112/19 позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" - 1 102 056 грн. 01 коп. пені та 1 949 грн. 81 коп. судового збору.

Провадження у справі в частині вимог про стягнення 13 102 331 грн. 75 коп. основного боргу, 203 534 грн. 85 коп. 3% річних, 545 951 грн. 83 коп. інфляційних втрат та 1 201 800 грн. 57 коп. пені - закрито.

В решті вимог - в позові відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що вимоги позивача про стягення з Оператора ГРМ боргу за надані послуги балансування за період серпень - жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року є недоведеними та задоволенню не підлягають. Відповідно, враховуючи відсутність грошових зобов`язань у вказаний період також відсутні підстави для задоволення позову в частині пені, інфляційних втрат та 3% річних нарахованих на відповідні суми боргу.

Стосовно наявності небалансів за період серпень - жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року, суд пешої інстанції встановив, що єдиним постачальником природного газу в період серпень - жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року для відповідача було ТОВ "Метіда", відповідно місячний обсяг природного газу спожитий відповідачем в цей період повинен був віднесений оператором ГТС в алокацію на постачальника природного газу ТОВ "Метіда".

Щодо позовних вимог про стягнення боргу за послуги балансування обсягів природного газу у листопаді 2018 року суд дійшов висновку про їх доведеність, однак встановив, що позивачем було неправомірно застосовано коефіцієнт 1,2, а тому вартість послуг балансування за листопад 2018 року фактично є меншою ніж визначено позивачем.

Що стосується позовних вимог в частині пені, інфляційних втрат та 3% річних нарахованих на суму боргу за послуги балансування у листопаді 2018 року суд дійшов висновку про їх часткове задоволення, так як встановив, що сума основного боргу за цей період є меншою, через неправомірність застосування позивачем коефіцієнта 1,2 та як наслідок безпідставним є нарахуванням неустойки та інших складових заборгованості. Внаслідок чого суд здійснив перерахунок цих вимог.

Дослідивши фактичні осбатвини справи, місцевий господарський суд закрив провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 15 053 619 грн. 00 коп., (за розрахунком: 13 102 331 грн. 75 коп. - основний борг, 545 951 грн. 83 коп. - інфляційні втрати + 203 534 грн. 85 коп. 3 % річних + 1 201 800 грн. 57 коп - пеня), які були сплачені відповідачем платіжними дорученнями № 11 від 18 листопада 2019 року та №12 від 09 грудня 2019 року в рахунок боргу за надані позивачем послуги балансування в листопаді 2018 року.

Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача неустойки у сумі 1 102 056 грн. 01 коп. ((2 303 856 грн. 58 коп. (пеня нарахована на борг в розмірі 13 102 331 грн. 75 коп.) - 1 201 800 грн. 57 коп. сплаченої пені)).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.03.2020 у справі №925/1112/19 скасувати в частині відмови в стягненні 308 874 959,88 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 43 341 584,42 грн пені, 4 050 365,76 грн 3% річних та 10 719 266,54 грн інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз".

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема скаржник наголосив, що судом порушено норми ст. 193 ГК України, ст.ст.525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України та ст.ст. 86, 236, 237 ГПК України. На думку позивача, помилковим є висновок суду про те, що єдиним постачальником природного газу в період серпень - жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року для відповідача було ТОВ "Метіда", відповідно місячний обсяг природного газу спожитий відповідачем в цей період повинен був віднесений оператором ГТС в алокацію на постачальника природного газу ТОВ "Метіда", при цьому суд не встановив чи було ТОВ "Метіда" саме замовником послуги транспортування спірних обсягів для потреб відповідача, а не постачальником природного газу, що не є предметом цього спору та виходить за межі доказування.

До того ж, позивач зазначає, що укладені між відповідачем та ТОВ "Метіда" договори постачання природного газу та акти №268, 210, 195, 165, на які здійснив посилання суд, підтверджують купівлю-продаж природного газу виключно для забезпечення власних потреб відповідача, що не є предметом позову у цій справі. Натомість обсяги негативного небалансу, що є предметом спору складаються із спожитих відповідачем на власні виробничо-технологічні витрати та нормовані витрати (ВТВ).

Крім того, скаржник наголосив, що у поданих відповідачем звітах про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Черкасигаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками), відповідач у розділі VII, що номінацій по обсягах спожитого ним природного газу у відповідний місяць не було у жодного постачальника.

Серед іншого, позивач вказав про дотримання ним порядку та строків надіслання відповідачу актів про надання послуг балансування, розрахунків вартості послуг балансування та рахунків-фактур у спірному періоді, що відповідає п. п. 9.4 та 19.4 договору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2020, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.03.2020 у справі №925/1112/19 залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору.

Після усунення недоліків, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020 поновлено Акціонерному товариству "Укртрансгаз" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2020 у справі №925/1112/19. Відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 22.06.2020 о 14:00 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 15.06.2020. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 15.06.2020. Зупинено дію оскаржуваного рішення до закінчення його перегляду в апеляційному порядку. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2020, 13.07.2020, 17.08.2020, 14.09.2020 розгляд справи відкладався та розгляд справи призначено на 21.09.2020.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив скаргу відхилити, та оскаржене судове рішення залишити без змін, як правильне та обґрунтоване.

Треті особи не скористалися своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надали суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Явка представників сторін.

В судове засідання від 21.09.2020 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представники третіх осіб до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання належним чином повідомлені у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема залучені поштові повідомлення.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь учасників справи обов`язковою, учасники належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами справи.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Позивач є оператором газотранспортної системи ? суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (п.19 ч.1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", ліцензія на здійснення такої діяльності серія АЕ №194511 від 28 лютого 2013 року).

17 грудня 2015 року між публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (в подальшому найменування позивача було змінено на акціонерне товариство "Укртрансгаз") (оператор) та публічним акціонерним товариством "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (замовник) було укладено договір транспортування природного газу №.

Пунктом 17.1 договору передбачено, що останній набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Оскільки жодна із сторін договору не заявила про припинення його дії чи про перегляд умов договору, останній продовжує свою дію до 31 грудня 2019 року.

Відповідно до п. 2.1. договору оператор (позивач) надає замовнику (відповідач) послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС (далі-Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (п. 2.2. договору).

Умовами п. 2.3. договору визначено, що послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором є, зокрема, послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі-балансування).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (п. 2.6 договору).

Оператор, в свою чергу, має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.7 договору).

Замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси (п. 4.1 договору).

Замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям (п. 4.2. договору).

У разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу ГТС (п. 9.1 договору).

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою з урахуванням коефіцієнту компенсації, що дорівнює 1.2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (п. 9.2 договору).

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору (п. 11.4 договору).

У випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором (п. 13.1 Договору).

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 13.5 договору).

У дослідженні спірних правових відносин, судом враховано, що 27 грудня 2017 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову №1437 "Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років" якою затверджено зміни до Кодексу газотранспортної системи, Кодексу газорозподільних систем, Правил постачання природного газу, Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року N 2497 та Кодексу газосховищ.

Пунктом 12 постанови 1437 було передбачено, що ця постанова набирає чинності з 01 серпня 2018 року, але не раніше дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур`єр", крім пункту 11 цієї постанови, який набирає чинності з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур`єр", підпункту 4 пункту 4 Змін до Кодексу газотранспортної системи, затверджених цією постановою, який набирає чинності з 15 червня 2018 року, але не раніше дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур`єр", пункту 5 Змін до Кодексу газотранспортної системи, затверджених цією постановою, який набирає чинності з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур`єр".

В подальшому Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову №788 від 27 липня 2018 року "Про накладення штрафу на АТ "УКРТРАНСГАЗ" за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу" згідно якої в абзаці 12 було передбачено, що на період усунення порушень та приведення дій АТ "УКРТРАНСГАЗ" у відповідність до вимог законодавства, створення та забезпечення функціонування інформаційної платформи комерційне балансування (зокрема визначення фінансового забезпечення, подання номінацій/реномінацій, проведення алокацій, визначення небалансів, визначення плати за нейтральність) за період серпень - вересень 2018 року здійснювати відповідно до положень Кодексу газотранспортної системи в редакції, що діє станом на день прийняття цієї постанови.

28 вересня 2018 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову N1134 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 27 липня 2018 року N 788" якою внесено зміни до постанови від 27 липня 2018 року N 788, а саме: в абзаці одинадцятому цифри та слова "01 жовтня 2018 року" замінити цифрами та словами "01 грудня 2018 року"; в абзаці двадцятому слова та цифри "серпень - вересень 2018 року" замінити словами та цифрами "серпень - листопад 2018 року".

30 листопада 2018 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову N1573 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 27 липня 2018 року N 788" якою внесено зміни до постанови від 27 липня 2018 року N 788, а саме: в абзаці одинадцятому цифри та слова "01 грудня 2018 року" замінити цифрами та словами "01 березня 2019 року"; в абзаці двадцятому слова та цифри "серпень - листопад 2018 року" замінити словами та цифрами "серпень 2018 року - лютий 2019 року".

Отже, до 01 березня 2019 року впровадження добового балансування на ринку природного газу не відбулося.

Тобто, станом до 01 березня 2019 року, зокрема і в спірний період, діяли положення Кодексу газотранспортної системи щодо комерційного балансування (зокрема визначення фінансового забезпечення, подання номінацій/реномінацій, проведення алокацій, визначення небалансів, визначення плати за нейтральність) в редакції чинній станом на 27 липня 2018 року (прийняття постанови №788).

Відповідно до п. 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Умови, за яких надаються послуги балансування, визначені в п.п. 2 п. 7 глави 3 Розділу XІV Кодексу ГТС, згідно з яким негативний місячний небаланс, що виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Кодексом ГТС на позивача, як оператора ГТС, покладено обов`язок здійснення фізичного балансування, чим є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу. Якщо замовник послуг транспортування відбирає з газотранспортної системи природний газ в обсягах більших ніж ним були подані до системи, позивач для забезпечення фізичного балансування здійснює комерційне балансування, яким є діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Для фізичного балансування, а саме забезпечення співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу, позивач у випадку виявлення різниці між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (небаланс), здійснює комерційне балансування, завдяки якому відновлюється співвідношення обсягів природного газу в газотранспортній системі.

Небалансом є різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації. Для виявлення у газотранспортній системі небалансів обсягів природного газу позивач здійснює алокацію - віднесення оператором ГТС обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників. При здійсненні алокації оператор ГТС використовує в т.ч. фактичні дані стосовно обсягів природного газу, які були передані через точку виходу з газотранспортної системи до суміжних систем - інших газотранспортних систем, газорозподільних систем, газосховищ, установок LNG, систем суміжного газовидобувного підприємства, інших систем, що мають фізичне з`єднання з газотранспортною системою (п. 5 глави 1 Розділу 1 Кодексу ГТС).

Алокація фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) ним у точці виходу за певний розрахунковий період, здійснюється оператором газотранспортної системи та доводиться ним до замовника послуг транспортування відповідно до вимог розділу XIV Кодексу ГТС (п. 1 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Оператор ГТС при визначенні алокації по точці входу або точці виходу ґрунтується на:

- даних номінацій/місячних номінацій / реномінацій, поданих замовником послуг по точці входу та по точці виходу;

- даних торгових операцій між оптовими продавцями та оптовими покупцями (постачальниками) у віртуальних торгових точках входу/виходу, які адмініструє оператор газотранспортної системи;

- даних суміжних операторів, суміжних газовидобувних підприємств, газовидобувних підприємств, прямого споживача;

- даних комерційних вузлів обліку, встановлених у фізичних точках входу/виходу до/з газотранспортної системи, та комерційних вузлів обліку, встановлених на об`єктах замовників послуг транспортування чи їх контрагентів (споживачів), з урахуванням вимог та особливостей, передбачених цим розділом (п. 2 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем, суміжні газовидобувні підприємства, газовидобувні підприємства, підключені безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG зобов`язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації (п. 3 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць (п. 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС (п. 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Згідно з п. п. 1-3 глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Відповідач у даній справі у спірних правовідносинах, крім статусу замовника послуг транспортування природного газу, має також статус оператора газорозподільних систем (далі за текстом - Оператор ГРМ), тобто є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Положеннями Договору та вимогами чинного законодавства для позивача встановлені права та обов`язки щодо визначення у відповідача наявності негативного місячного небалансу та надання відповідачу, у зв`язку з цим, послуг балансування у разі не врегулювання відповідачем негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Відповідач, як Оператор ГРМ, надавав позивачу інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем, об`єкти якого підключені до його газорозподільної системи, що відображено у наданих позивачеві щомісячних зведених алокаціях відповідача про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуг транспортування (постачальниками) за спірний період.

Позивач здійснив алокацію обсягів природного газу, відібраних Відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у період серпень - грудень 2018 року та лютий 2019 року в загальному обсязі 8 799,939 тис. куб. метрів.

Спір виник у зв`язку з несплатою відповідачем коштів за надані позивачем послуги з балансування природного газу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Предметом даного судового спору є стягнення з відповідача заборгованості за послуги балансування природного газу згідно договору транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року, що надані у період:

- у 2018 році: в серпні в обсязі 799,902 тис. куб. м., у вересні в обсязі 1 998,954 тис. куб. м., в жовтні в обсязі 2 489,537 тис куб. м.. у листопаді в обсязі 1 136,031 тис. куб. м., в грудні в обсязі 9 827.660 тис. куб. м.;

- у лютому 2019 року в обсязі 8 799,939 тис. куб. метрів.

За твердженням позивача, за результатами здійснення процедури алокації обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у період 2018 року: в серпні в обсязі 799,902 тис. куб. м, у вересні в обсязі 1 998,954 тис. куб. м, в жовтні в обсязі 2 489,537 тис куб. м у листопаді в обсязі 1 136,031 тис. куб. м, в грудні в обсязі 9 827.660 тис. куб. м та у лютому 2019 року в обсязі 8 799,939 тис. куб. метрів.

Також позивач стверджував, що обсяги небалансів підтверджуються алокаціями (звітами) ПАТ "Черкасигаз" про поділ фактичного обсягу природного газу за листопад-грудень 2018 року, Звітами про поділ фактичного обсягу природного газу за серпень - грудень 2018 року та лютий 2019 року, Звітами по точках входу/виходу за серпень-грудень 2018 року та лютий 2019 року.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 321 977 291 грн. 63 коп.

Згідно з пунктом 11.4 Договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Позивача на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого відповідачем відповідно до Кодексу ГТС та розділу IX цього Договору.

Відповідно до умов Договору та Кодексу ГТС позивачем було складено односторонні акти про надання послуг балансування з додатками до них із розрахунком вартості послуг балансування та рахунками на оплату послуг (т.1 а.с. 38-55).

З матеріалів справи вбачається, що супровідними листами з доданими документвами позивач повідомив відповідача про надання йому послуг балансування для врегулювання наявних у нього негативних місячних небалансів з наданням відповідних актів про надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунків вартості до таких актів та рахунків на загальну суму 321 977 291 грн. 63 коп.

З описів вкладення до конвертів (т.1 а.с.32-37) вбачається, що супровідні листи були складені позивачем 13.09.2018 року, 13.10.2018 року, 14.11.2018 року, 14.12.2018 року, 14.01.2019 року, 14.03.2019 року.

Окрім того, на виконання приписів п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, позивач надав відповідачу звіти по точкам входу/виходу відповідача (звіт про надані послуги з транспортування) за вказані місяці (т.1 а.с. 60-65).

За твердженням позивача, з моменту отримання відповідачем актів про надання послуг балансування, рахунків на їх оплату та звітів по точкам входу/виходу відповідача у останнього згідно з п. 9.4 Договору та п.4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання з оплати таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Що стосується порядку і строків надіслання відповідачу актів про надання послуг балансування, розрахунків вартості послуг балансування та рахунків-фактур у спірному періоді, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 9.4 Договору позивач (оператор) до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу (замовнику) на електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідні документи надсилалися позивачем засобами поштового зв`язку рекомендованими листами з повідомленням про вручення, а не на електронну адресу, і з порушенням встановленого в п. 9.4 договору строку, зокрема:

- відповідний розрахунок та рахунок-фактуру за серпень 2018 року позивач направив 18 вересня 2018 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за вересень 2018 року позивач направив 16 жовтня 2018 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за жовтень 2018 року позивач направив 14 листопада 2018 року, а відповідач отримав 18.11.2018 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за листопад 2018 року позивач направив 18 грудня 2018 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за грудень 2018 року позивач направив 16 січня 2019 року;

- розрахунок та рахунок-фактуру за лютий 2019 року позивач направив 15 березня 2019 року.

Відтак, відповідні документи надсилалися позивачем засобами поштового зв`язку і з порушенням встановленого в пункті 9.4 Договору строку. Таким чином, позивачем не було дотримано порядку і строків надіслання відповідачу розрахунків вартості послуг балансування та рахунків-фактур у спірному періоді. Висновки суду в цій частині є правильними та обґрунтованими, а протилежні доводи відповідача наведених висновків не спростовують.

Щодо позовних вимог про стягнення боргу за послуги балансування обсягів природного газу за серпень-жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2018 року між відповідачем (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТІДА" (постачальник) було укладено договір постачання природного газу №С-07/04-18, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачу (відповідачу) природний газ, а споживач - прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для забезпечення власних потреб об`єктів, які знаходяться на балансі споживача (п. 1.2 договору).

Пунктом 2.1 вказаного договору встановлено, що постачальник зобов`язується поставити, а споживач прийняти та оплатити природний газ в 2018 році в об`ємах (обсягах) до 200,100 тис.куб.м.

В подальшому, до вищевказаного договору додатковою угодою №9 від 20 грудня 2018 року було внесено зміни, зокрема, було доповнено договір підпунктом 2.1.1 в наступній редакції: "Постачальник зобов`язується поставити, а споживач прийняти та оплатити природний газ в 2019 році в об`ємах (обсягах) до 433,295 тис.куб.м.

Також 27 червня 2018 року між відповідачем (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТІДА" (постачальник) було укладено договір постачання природного газу №С-09/06-18, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачу (відповідачу) природний газ, а споживач - прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат (п. 1.2 договору №С-09/06-18).

Пунктом 2.1 вказаного договору встановлено, що постачальник зобов`язується поставити, а споживач прийняти та оплатити природний газ в 2018 році в об`ємах визначених у додаткових угодах до цього договору на відповідний місяць поставки.

Пунктом 11.1 договору №С-09/06-18 від 27 червня 2018 року встановлено, що договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

Додатковою угодою №4 до договору № С-09/06-18 від 27 червня 2018 року сторони внесли зміни до п. 11.1. договору продовживши його дію до 31 грудня 2019 року.

Аналіз зазначених договорів свідчить про те, що предметом останніх є постачання природного газу відповідачу виключно для забезпечення виробничо - технологічних витрат, нормованих втрат та для забезпечення власних потреб об`єктів, які знаходяться на балансі споживача нормованих втрат відповідача.

Крім того, постачання природного газу в період серпень - жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року постачальником (Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТІДА") підтверджується також актами приймання - передачі природного газу, які підписані та скріплені печатками відповідачем та постачальником (т.1 а.с. 122-126).

У пункті 1 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ закріплено, що з урахуванням специфіки переміщення природного газу газорозподільною системою, що пов`язана з умовною нормативною герметичністю газопроводів, з`єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, інших приладів та обладання (тобто стан, за якого можливий витік газу, що не може бути зафіксований органолептичним методом) та витоками газу під час технічного огляду чи обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, устаткування, Оператор ГРМ укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності.

Місячні очікувані об`єми (обсяги) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ визначаються Оператором ГРМ, виходячи з потреб власної господарської діяльності, зокрема для забезпечення місячного фізичного балансування ГРМ (абзац 3 пункту 2 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ).

Згідно з пунктом 4 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу, який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.

Оператор ГРМ для забезпечення власної господарської діяльності (в тому числі для фізичного балансування ГРМ, власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ) закуповує природний газ у власника природного газу (в тому числі ГДП, ВБГ, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГРМ балансування об`ємів (обсягів) природного газу, що подається в газорозподільну систему та розподіляється і передається з ГРМ за певний період, забезпечується Оператором ГРМ та включає: фізичне балансування ГРМ; комерційне балансування ГРМ.

Фізичне балансування ГРМ є комплексом технічних і технологічних заходів, які вживаються Оператором ГРМ для утримання тиску природного газу в ГРМ на рівні, необхідному для безпечного й ефективного розподілу природного газу. Головною метою фізичного балансування є врівноваження кількості газу, що подається в ГРМ, з кількістю газу, що розподіляється та передається з ГРМ.

Порядок документального оформлення приймання-передачі природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до ГРМ між Оператором ГТС та Оператором ГРМ, у тому числі врегулювання між ними розбіжностей (за їх наявності) щодо фактичного об`єму/обсягу приймання-передачі газу, визначається Кодексом ГТС та договором транспортування природного газу (пункт 5 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГРМ).

Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 (надалі - Правила), розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (пункт 1 Правил).

Положеннями пункту 3 розділу ІІ Правил, договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий EIC-код, та на строк, який кратний величині розрахункового періоду, визначеного в договорі постачання природного газу. Згідно з пунктом 18 розділу ІІ Правил, постачальник має право укласти договір постачання природного газу з будь-яким споживачем та за відсутності простроченої заборгованості споживача за природний газ перед діючим постачальником поставити природний газ споживачу в періоді, наступному після періоду постачання природного газу діючим постачальником.

Отже, в одному розрахунковому періоді (газовому місяці) постачання природного газу споживачу може здійснювати лише один постачальник природного газу, яким враховуючи вищезазначені обставини було Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТІДА".

При цьому слід зазначити про те, що п. 6 глави 2 розділу XI Кодексу ГТС визначено, що у випадку, коли замовник послуг транспортування не подасть оператору газотранспортної системи місячну номінацію згідно з положеннями пункту 2 цієї глави або номінацію на наступну газову добу протягом часу, вказаного в пункті 1 цієї глави, вважається підтвердженою номінація для такого замовника послуг транспортування з обсягами природного газу, що дорівнює нулю відносно замовленої точки входу/виходу.

Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу (п.5 глави І розділу І Кодексу ГТС).

Із заяви свідка (т.2 а.с. 69) вбачається, що 17 грудня 2015 року між позивачем у справі та ТОВ "Метіда" також було укладено договір транспортування природного газу за №, за формою затвердженою Постановою НКРЕКП №24797 від 30 вересня 2015 року.

Отже, ТОВ "Метіда" також виконувало обов`язки замовника послуг транспортування газу у спірний період.

З цього приводу слід також взяти до уваги, що відповідно до пунктів 1, 2, 3 розділу 1 глави XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання.

Враховуючи норми чинного законодавства, оскільки, як установлено судом першої інстанції, єдиним постачальником природного газу в період серпень - жовтень, грудень 2018 року та лютий 2019 року для відповідача було ТОВ "Метіда", відповідно місячний обсяг природного газу спожитий відповідачем в цей період повинен був віднесений оператором ГТС в алокацію на постачальника природного газу ТОВ "Метіда".

В частині вказаних висновків колегія суддів також звертається до аналогічної правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 925/358/18. Доречно зауважити, що правовідносини сторін у цих справах є подібними, оскільки у справі №925/358/18 також між постачальником - ТОВ "Променерго-Ресурс" та Публічним акціонерним товариством "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" було укладено договір №Г-16/068 від 27 грудня 2016 року для постачання оператору ГРМ, як споживачу газу для власних потреб, а також договір №Г-17/019 від 29 червня 2017 року для постачання оператору ГРМ, як споживачу газу для забезпечення виробничо - технологічних витрат, нормованих втрат і постачання газу в одному розрахунковому спірному періоді підтверджувалося підписаними актами приймання-передачі газу по договору, що передбачав поставу газу виключно для власних потреб.

Що стосується викладеного, заслуговують на увагу аргументи відповідача, які також прийнято судом першої інстанції, що Кодексом ГТС не передбачено обов`язку для постачальника подання ним номінацій на природний газ в розрізі мети його використання споживачем, як то власні потреби, чи виробничо-технологічні витрати. Тому доводи позивача про відсутність поданих та підтверджених номінацій ТОВ «Метіда» для ВТВ, нормованих втрат відповідача в спірні періоди, не знайшли свого підтвердження та спростовуються викладеним.

Також у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 917/325/18 викладено правову позицію, згідно з якою обсяг фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу визначається Оператором ГРМ шляхом розрахунку і є залишком нерозподіленого газу за підсумками місяця. Таким чином, додаткові умови, якими ПАТ "Укртрансгаз" керується при визначені коефіцієнту для послуг балансування, як то враховує не всі обсяги газу, які надходять до ГРМ, а лише ті, які були замовлені газорозподільним підприємством, враховує безпосередність/опосередкованість відбору газу газорозподільним підприємством, не передбачені ні Кодексом ГТС, ні Кодексом ГРМ. Для визначення коефіцієнту компенсації, при розрахунку вартості послуг балансування для Оператора ГРМ, необхідно враховувати весь обсяг природного газу, отриманий ним у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягення з Оператора ГРМ боргу за надані послуги балансування в серпні - жовтні, грудні 2018 року та лютому 2019 року є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Що ж до нарахованих позивачем сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, на відповідні суми боргу за період в серпні - жовтні, грудні 2018 року та лютому 2019 року, то за відсутності грошових зобов`язань відповідача перед позивачем, правильним є висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вказаних вимог.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про відсутність у відповідача грошових зобов`язань перед позивачем у вказаний період є правильними та обгрунтованими.

Щодо позовних вимог про стягнення боргу за послуги балансування обсягів природного газу у листопаді 2018 року суд дійшов наступих висновків.

Судом встановлено відсутність в матеріалах справи договору постачання газу Комунальному підприємству "Смілакомунтеплоенерго" на листопад 2018 року.

Під час засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, щодо запобігання виникненню надзвичайної ситуації у місті Сміла, Черкаської області, пов`язаної з відсутністю теплопостачання, Президент України під особисту відповідальність, прийняв рішення щодо відновлення газопостачання виробнику теплової енергії КП "Смілакомунтеплоенерго".

За доводами позивача, останній обсяги спожиті КП "Смілакомунтеплоенерго" у листопаді 2018 року, як несанкціонований відбір природного газу відніс на відповідача, як оператора ГРМ, в рамках договору на транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року укладеного відповідачем, як оператором ГРМ.

В свою чергу, відповідач не заперечує, що розподілив природний газ у листопаді 2018 року у газорозподільній системі в обсязі 1 075,384 тис. м. куб виробнику теплової енергії КП "Смілакомунтеплоенерго" - як споживачу (захищеному споживачу).

В той же час, КП "Смілакомунтеплоенерго" не заперечується факт споживання природного газу для виробництва теплової енергії в листопаді 2018 року, в обсязі 1 075,384 тис. м. куб., що підтверджується підписаним між відповідачем та КП "Смілакомунтеплоенерго" актом наданих послуг з розподілу природного газу в листопаді 2018 року.

Відповідно до погоджених даних, підтверджених актами приймання-передачі за листопад 2018 рік та алокацій (звітів) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ "Черкасигаз", між замовниками послуг транспортування (постачальниками) за листопад 2018 року загальний обсяг розподіленого природного газу становив 154 687,349 тис. м. куб, а обсяг небалансу 1 136,031 тис. м. куб, що складає 0,7% від обсягу газу відібраного ПАТ "Черкасигаз" у точці виходу з газотранспортної системи.

Таким чином, у споживача на цей період не було жодного постачальника газу (в тому числі і зі спеціальним статусом), а тому в розумінні положень Кодексу ГТС, обсяги негативного небалансу виникли у відповідача внаслідок несанкціонованого відбору газу таким споживачем. Так як відповідачем вони самостійно не були врегульовані, то позивачем в даному випадку було правомірно та обґрунтовано віднесено весь обсяг газу в алокацію на оператора газорозподільної системи та надано послуги балансування.

В той же час, щодо застосування позивачем коефіцієнту 1,2 при визначенні вартості послуг балансування за листопад 2018 року колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи зі змісту пункту 9.2 укладеного між сторонами Договору та положень Кодексу ГТС, для визначення коефіцієнту компенсації (за визначеною в розділі ІХ договору формулою), що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Тому обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що для визначення коефіцієнта компенсації при розрахунку вартості послуг балансування природного газу для оператора газорозподільної системи необхідно враховувати весь об`єм природного газу, отриманий оператором газорозподільної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу споживачам.

При цьому оцінюючи навдене, судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги аналогічну правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №916/1807/16, від 04.12.2018 у справі №927/276/18, від 05.03.2019 у справі №923/351/18, від 27.03.2019 у справі №906/110/18, від 09.04.2019 у справі №903/394/18 та від 13 серпня 2019 року у справі № 925/352/18.

Матеріалами справи підтверджено, що небаланс у період листопад 2018 року віднесений позивачем на відповідача, складав не більше 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, тому обгрунтованим є висновок суду про те, що позивач під час здійснення розрахунку вартості послуг балансування неправомірно застосував коефіцієнт 1,2.

Так, згідно акту №11-18--БАЛАНС надання послуг балансування обсягів природного газу від 30 листопада 2018 року вартість послуг балансування за листопад 2018 року становить 15 722 798 грн. 10 коп.

Оскільки як з`ясовано судом, позивачем було неправомірно застосовано коефіцієнт 1,2, вартість послуг балансування за листопад 2018 року фактично складає 13 102 331 грн. 75 коп. (15 722 798 грн. 10 коп./1,2), а в решті 2 620 466 грн. 35 коп. вимоги позивача є безпідставними і позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з тим, що стосується боргу в сумі 13 102 331 грн. 75 коп., судом першої інстанції правомірно взято до уваги, що що Кабінетом Міністрів України 12 жовтня 2019 року прийнято розпорядження №965-р.

Відповідно до п. 1 даного розпорядження було передбачено виділення Черкаській обласній державній адміністрації 15 487 619 грн. 90 коп. для здійснення заходів, пов`язаних із запобіганням виникненню надзвичайної ситуації у м. Смілі внаслідок фінансової неспроможності проведення розрахунків за спожитий природний газ комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго".

Міністерству фінансів доручено здійснити зазначені видатки за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №965-р від 12 жовтня 2019 року "Про виділення коштів для здійснення заходів, пов`язаних із запобіганням виникненню надзвичайної ситуації у м. Сміла Черкаської області внаслідок фінансової неспроможності проведення розрахунків за спожитий природний газ" комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго" 18 листопада 2019 року відповідачем було одержано від КП "Смілакомунтеплоенерго" 14 453 619 грн. 00 коп. в рахунок часткового погашення існуючої заборгованості (призначення платежу: 7931700; погашення заборгованості за спожитий природний газ; згідно акта звірки № б/н від 31 жовтня 2019 року; згідно розпорядження КМУ від 12 жовтня 2019 року №965-р; в т.ч. ПДВ-2408936,50 грн.).

В цей же день, 18 листопада 2019 року ПАТ "Черкасигаз" перерахувало кошти в сумі 14 453 619,00 грн. на рахунок АТ "Укртрансгаз" (призначення платежу: Постанова КМУ від 04 березня 2002 року №256; за надання послуг балансування обс. природного газу за листопад 2018 року по КП "Смілакомунтеплоенерго"; договір транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року № в т.ч. ПДВ 20% - 2 408 936, 50 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №11 від 18 листопада 2019 року

09 грудня 2019 року відповідачем одержано від третьої особи - КП "Смілакомунтеплоенерго" 600 000 грн. 00 коп. в рахунок погашення існуючої заборгованості (призначення платежу: 1216012; 2610; погашення заборгованості за спожитий природний газ; згідно акта звірки № б/н від 31 жовтня 2019 року; згідно розпорядження КМУ від 12 жовтня 2019 року № 965-р; в т.ч. ПДВ -100000,00 грн.).

В цей же день, 09 грудня 2019 року відповідачем перераховано на рахунок АТ "Укртрансгаз" 600 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу Постанова КМУ від 04 березня 2002 року №256; за надання послуг балансування обс. природного газу за листопад 2018 року по КП "Смілакомунтеплоенерго"; договір транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року№ в т.ч. ПДВ 20% - 100 000,00 грн.), що підтверджується копією платіжного доручення №12 від 09 грудня 2019 року.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки, платіжними дорученнями № 11 від 18 листопада 2019 року та №12 від 09 грудня 2019 року, відповідач в рахунок боргу за надані позивачем послуги балансування в листопаді 2018 року сплатив позивачу суму коштів у розмірі 15 053 619 грн. 00 коп.

При цьому суд обґрунтовано виходив з наступного розрахунку:

Сума основного боргу в розмірі 13 102 331 грн. 75 коп. за послуги балансування в листопаді 2018 року сплачена відповідачем в повному обсязі.

Крім того, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати за період з 01 січня 2019 року по 31 травня 2019 року в розмірі 655 142 грн. 20 коп. на вартість послуг балансування за листопад 2018 року в розмірі 15 722 798 грн. 10 коп., 3 % річних за період з 27 грудня 2018 року по 03 липня 2019 року в розмірі 244 241 грн. 82 коп. та пені за період з 29 грудня 2018 року по 27 червня 2019 року в розмірі 2 779 704 грн. 55 коп.

Оскільки вартість послуг балансування за листопад 2018 року фактично становила лише 13 102 331 грн. 75 коп., то нарахування інфляційних, річних та пені на суму 15 722 798 грн. 10 коп. здійснено позивачем безпідставно.

Натомість, розмір:

- інфляційних втрат нарахований на суму 13 102 331 грн. 75 коп. за період з 01 січня 2019 року по 31 травня 2019 року складає 545 951 грн. 83 коп.;

- 3 % річних - за період з 27 грудня 2018 року по 03 липня 2019 року складає 203 534 грн. 85 коп.;

- пені - за період з 29 грудня 2018 року (дата визначена позивачем самостійно в розрахунку, однак позивач не був позбавлений можливості нараховувати пеню з 27 грудня 2018 року) по 26 червня 2019 року (закінчення шестимісячний строку встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України) в розмірі 2 303 856 грн. 58 коп.

Оскільки відповідачем було сплачено позивачу 15 053 619 грн. 00 коп. за послуги балансування за листопад 2018 року, водночас фактичний борг за відповідні послуги в цей період складав лише 13 102 331 грн. 75 коп., то різниця складає 1 951 287 грн. 25 коп.

Інфляційні та річні є складовою боргу, а тому суд дійшов висновку, що інфляційні в розмірі 545 951 грн. 83 коп. та 3 % річних в розмірі 203 534 грн. 85 коп. відповідачем також відшкодовано позивачу, а решта сплачених коштів в розмірі 1 201 800 грн. 57 коп. зараховується в рахунок погашення пені. (за розрахунком: 545 951 грн. 83 коп. + 203 534 грн. 85 коп. + 1 201 800 грн. 57 коп. = 1 951 287 грн. 25 коп.).

Відтак, провадження у справі в цій частині правомірно закрито судом першої інстанції за відсутності предмету спору.

Враховуючи наведений розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача неустойки у сумі 1 102 056 грн. 01 коп. ((2 303 856 грн. 58 коп. (пеня нарахована на борг в розмірі 13 102 331 грн. 75 коп.) - 1 201 800 грн. 57 коп. сплаченої пені)).

У задоволенні решти позовних вимог, правомірно відмовлено судом першої інстанції, через неправомірність застосування позивачем коефіцієнта 1,2 та як наслідок безпідставним нарахуванням неустойки та інших складових заборгованості.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженого рішення скаржником не наведено. Водночас, зазначаючи про порушення судом норм процесуального та матеріального права, скаржник вдається до заперечення обставин, установлених судом першої інстанції під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої цим судом оцінки доказів у справі.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03 від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Всім встановленим обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору надана належна правова оцінка.

Відтак, усі інші доводи та міркування скаржника, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду першої інстанції.

Проаналізувавши текст оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про вмотивованість судового рішення, враховуючи, що доводи та аргументи сторін були почуті, судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується його рішення, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Процесуальні права сторін при розгляді справи судом першої інстанції не порушено.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на скаржника.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 13.03.2020 у справі №925/1112/19 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Черкаської області від 13.03.2020 у справі №925/1112/19.

4. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 28.09.2020.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

О.В. Попікова