ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2020м. ДніпроСправа № 904/5874/18
за позовом Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Патинка Віктора Сергійовича, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 16 100,65 грн.

Суддя Крижний О.М.

Секретар судового засідання Солом`яний С.С.

Представники:

Від позивача: Сердюк В.В., витяг, представник

Від відповідача: Патинка В.С., паспорт, громадянин України

Від прокуратури: Богомол О.М., службове посвідчення, прокурор відділ

С У Т Ь С П О Р У:

У грудні 2018 року Тернопільська місцева прокуратура звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просила стягнути з Фізичної особи-підприємця Патинка Віктора Сергійовича заборгованість з плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 562,14 євро, що еквівалентно 16 100,65 грн. відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з актом №190521 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, належним відповідачу, було зафіксовано перевищення нормативних вагових параметрів, а саме на одиночну вісь 1,2т, у зв`язку з чим нараховано плату у розмірі 562,14 євро, що еквівалентно 16 100,65 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2019, яка залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.05.2019, позов залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі касаційного господарського суду від 17.10.2019 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.05.2019 скасовано, справу передано на розгляд Господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2019 справу передано на розгляд судді Крижному О.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, перше судове засідання призначено на 03.12.2019.

Відповідач, згідно наявних у справі заперечень (а.с.67-68, т.1), позов заперечує, зазначає, що належний йому автомобіль було завантажено катанкою масою брутто 21,980 тон, що підтверджується товарно-транспортною накладною №00000027/01/02 від 27.02.2017. 28 лютого 2017 року на а/д М-12 км 190+100 ліворуч Тернопільської області відповідача зупинено для проходження габаритно-вагового контролю. При зважуванні автомобіля було встановлено перевантаження на другу вісь на 0,8 тони. Відповідач зазначає, що не погодився із таким висновком та наполіг на переваженні. Другий висновок габаритно-вагового контролю показав перевантаження на другу вісь 1,2 тони. Ніяких пояснень стосовно таких розбіжностей при зважуванні автомобіля співробітниками управління Укртрансбезпеки не надано. Жодних документів на обладнання (свідоцтво уповноваженого органу виконавчої влади у сфері метрології, щодо цього вимірювального і зважувального обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю, яке повинне утримуватися у робочому стані, проходження обладнання періодичної повірки тощо). Відповідач також зазначає, що в порушення вимог до пунктів і обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю, обладнання яким провадилося зважування знаходилося на узбіччі дороги, яке було пошкоджено тріщинами. На підставі другого чеку складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів ВО №190030 від 28.02.2017 та здійснено розрахунок плати за проїзд у сумі 562,14 євро. У зв`язку із незгодою із вищезазначеним актом відповідач на складі ТОВ "Метінвест-СМЦ" здійснив зважування, де загальна вага автомобіля із товаром таз урахуванням палива склала 37,8 тони. Відповідач вважає акт Укртрансбезпеки таким, що складений із суттєвим порушенням процедури, а факт адміністративного правопорушення зі сторони відповідача недоведеними.

Державна служба України з безпеки на транспорті надала відповідь на відзив відповідача (а.с.80-86, т.1), у якій із запереченнями відповідача не погоджується. Позивач зазначає, що згідно чеку зважування, навантаження належного відповідачу автомобіля становило: навантаження на одиночку вісь - першу 7.1 т., другу - 12.2т (при нормативно допустимій 11т.). навантаження на строєну вісь - 6,8т., 6,55т, 6,4т. на кожну із строєної осі, що в сумі становить 19,75т. (при нормативно допустимій 22т.) повна маса ТЗ становила - 39,05т. (при нормативно допустимій 40т.).

Таким чином, відповідачем допущено порушення з перевищення нормативних вагових параметрів саме на одиночну вісь, а в цілому (загальна вага автомобіля) в межах допустимої норми.

Стосовно посилань відповідача на те, що йому не надано для ознайомлення жодних документів на предмет відповідності технічних характеристик, позивач зазначає, що водій ОСОБА_1 отримав копії акту здійснення габаритно-вагового контролю, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування. Також ОСОБА_1 ознайомлений з актом ВО №190521 проведення перевірки державних вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 28.02.2017, що засвідчив своїм підписом в графі "Пояснення водія про причини порушень", де вказано що "При погрузці вантажу на заводі вказано вагу, тому про осьове перевантаження не знав". Даний акт підписаний водієм без будь-яких застережень та заперечень щодо процедури зважування, місця зважування, надання чи ненадання документів для ознайомлення тощо.

У відповіді на відзив зазначено, що зважування даного транспортного засобу на ППГВК здійснювалося за допомогою ваг автомобільної підкладної моделі АS у складі: вимірювального приладу №09-223, вантажоприймальних платформ №09-481 та №09-494, виробник "ESIT ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD.STI", Туреччина. Остання повірка ваг здійснена 09.09.2016, що підтверджується підписом і відтиском повір очного клейма державного повірителя по експлуатації ваг.

Від позивача надійшли додаткові пояснення, у яких зазначає, що при першому зважуванні (чек №8386 від 28.02.2017) повна вага:40050 кг, навантаження на вісь: 1-6500 кг, 2-11900 кг, 3-7400 кг, 4-7250 кг, 5-7000 кг. водієм було проігноровано вказівки щодо заїзду на вагові платформи та перевищено рекомендовану швидкість. Проведенням повторного зважування із заїздом на вагові платформи з рекомендованою швидкістю встановлено повна вага: 39050, навантаження на вісь: 1-7100 кг, 2-12200 кг, 3-6800 кг, 4-6550 кг, 5-6400 кг. (чек №8387 від 28.02.2017). Саме чек зважування №8387 від 28.02.2017 став підставою для оформлення матеріалів габаритно-ваговго контролю - Акту №190030 від 28.02.2017, довідки та розрахунку. Також позивачем зазначено, що у випадку прийняття першого чеку №8386 від 28.02.2017 розмір плати становив би 138,8 євро.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2019 зупинено провадження у справі №904/904/5874/18 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.

20.07.2020 оприлюдено постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, якою касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задоволено, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21 травня 2019 року у справі № 912/2385/18 скасовано, справу № 912/2385/18 направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2020 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 26.08.2020.

Розгляд справи відкладався з 26.08.2020 до 28.09.2020.

У судовому засіданні 28.09.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин здійснення позивачем габаритно-вагового контролю, обставин порушення відповідачем встановлених вагових обмежень, правомірності нарахування плати за перевищення вагових або габаритних нормативів, визначення розміру такої плати.

Матеріалами справи підтверджується, що наказом голови Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.02.2017 №192 "Про затвердження щотижневого графіку проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Укртрансбезпеки" затверджено графік проведення рейдових перевірок на період з 27.02.2017 по 05.03.2017 (а.с.29, т.1).

На підставі графіку та направлення №016933 від 27.02.2017 управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області проведено 28.02.2017 рейдову перевірку на ділянці а/д М-12 190+100 м. обхід м. Підволочиськ пост превентивної діяльності ГУ НП в Тернопільській області (а.с.30,31, т. 1).

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля марки DAF модель 95 ХF380, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 05.03.2013 - сідловий тягач, WILLE SAP35, реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 18.02.2012 - напівпричіп, складено акт №190521 від 28.02.2017 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.32, т.1).

В акті зазначено, що під час перевірки виявлено порушення, а саме автомобілем ДАФ реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно ТТН №00000027 від 27.02.2017 надавалися послуги з перевезення вантажу (катанка) від ТОВ "Акцент КР" (м. Кривий Ріг) до ПП "Янтос" (м. Тернопіль). Згідно чеку зважування №8287 від 28.02.2017 навантаження на одну вісь становить 12,2т., перевищення становить 10,9%. Дозвіл на перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень у водія відсутній. Порушення постанови КМУ №879 від 27.06.2007, ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вказаний акт підписаний водієм ОСОБА_1 з поясненнями, що "при погрузці вантажу на заводі показує вагу, тому про осьове перевантаження не знав".

За цим фактом посадовими особами складено акт ВО №1900030 від 28.02.2017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, який отриманий водієм (а.с.33, т.1).

Також видано довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 28.02.2017, в якій зазначено результати вагового контролю: навантаження на 1 вісь - 7,10т., 2 вісь - 12,2 т., 3 вісь - 6,8т., 4 вісь - 6,55т., 5 вісь - 6,4т. Повна маса транспортного засобу - 39,05т. Другий примірник довідки отримано водієм (а.с.34).

На підставі складених у ході здійснення габаритно-вагового контролю матеріалів посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області складений розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритного транспортного засобу №00000027/01/02 від 27.02.2017, відповідно до якого: пройдена відстань - 694 км, перевищення навантаження на одиничну вісь складає 1,2т., плата за проїзд за і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, нарахована плата за проїзд у розмірі 562,14 євро, що за перерахунком згідно офіційного курсу валют євро до гривні Національного банку України станом на 28.02.2017 еквівалентно 16 100,35 грн.

Розмір плати за проїзд великовагових транспортних засобів визначено як добуток ставки плати за кожен кілометр відстані при параметрах перевищення навантаження на одиночну вісь, що становить 10,9% - 0,27 євро/км (згідно ставок плати за проїзд перевищення осьових навантажень від 10 до 20 відсотків включно - 0,27 євро/км) та відстані перевезення 694 км, а також коефіцієнта збільшення плати за проїзд при перевищенні нормативу від 10 до 20 відсотків на рівні 3.

Державною службою України з безпеки на транспорті, за наявності підстав, заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до Державного бюджету України не вжито, що підтверджується листом управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області №36/1037-18 від 23.11.2018 та листом Укртрасбезпеки №10502/051/15-18 від 07.12.2018 в яких останні просить розглянути можливість прокуратури звернутися з позовом до суду (а.с.25-28, т.1).

Тернопільська місцева прокуратура, посилаючись на нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави з метою надходження коштів до бюджету, звернулася з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення до Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри, яких перевищують нормативні у сумі 562,14 євро, що еквівалентно 16 100,65 грн.

Тлумачення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

З наведеного можна дійти висновку, що наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Тобто, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (частини 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, частина 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Господарським судом досліджено та встановлено, що у матеріалах справи наявні докази дотримання прокурором частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо попереднього повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення з даним позовом до суду, а саме лист Тернопільської місцевої прокуратури від 28.11.2018 №78-6219 вих.18 (а.с.23. т1), яким Державна служба України з безпеки на транспорті повідомлена про вирішення питання про наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру щодо проведеної перевірки дотримання Фізичною особою-підприємцем Патинка В.С. нормативних вагових параметрів.

Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області не є самостійною юридичною особою, а є структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека). Таким чином, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державною здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах. Неподання Державною службою України з безпеки на транспорті до суду позову про стягнення з Фізичної особи - підприємця Патинки Віктора Сергійовича плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, свідчить про неналежне здійснення таким органом владних повноважень, та зумовило звернення прокуратури з відповідним позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відтак, перевіривши обґрунтованість наведених прокурором доводів в обґрунтування підстав для звернення його з позовом у даній справі для захисту інтересів держави, господарський суд дійшов висновку про те, що з огляду на предмет та підстави заявленого позову, прокуратурою належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та визначені законом підстави для звернення до суду прокурора.

Суд, врахувавши позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 та дослідивши наявні у справі листи (а.с.46-49, т.1) вважає доведеними та обґрунтованими підстави подачі позову прокурором.

Предметом спору є стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлені Правилами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі-Правила №30), якими визначено умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів, порядок погодження маршрутів, вимоги до водіїв, обладнання, організації проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів і розміщення вантажів, а також порядок отримання дозволу.

Згідно з пунктом 4 названих Правил рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Спір у даній справі стосується правильності здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу відповідача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, яким визначається механізм здійснення габаритно-вагового контролю вищезгаданих транспортних засобів та самохідних машин і механізмів. Виходячи зі змісту п.п.3, 4 названого Положення габаритно-ваговий контроль включає перевірку Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції відповідності габаритно-вагових параметрів транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Матеріалами справи підтверджується, що посадовими особами Укртрансбезпеки у Тернопільській області зафіксовано перевезення вантажу автомобілем, який належить відповідачу, із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху, а саме: навантаження на осі: на 1 вісь - 7,10т., 2 вісь - 12,2 т., 3 вісь - 6,8т., 4 вісь - 6,55т., 5 вісь - 6,4т., повна маса транспортного засобу - 39,05т., при нормативно допустимій - 40 т., нормативно допустиме навантаження на одиничну вісь складає 11 тон, але фактично навантаження склало на другу одиночну вісь 12,2 тонни, що є перевищенням параметрів нормативу на 1,2 тонни або 10,9%.

Згідно з пунктом 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг)хВ, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31 Порядку № 879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

За результатами зважування автомобіля та габаритно-вагового контролю, посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області складено розрахунок плати за проїзд пройдена відстань - 694 км, перевищення навантаження на одиничну вісь складає 1,2т., плата за проїзд за і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, нарахована плата за проїзд у розмірі 562,14 євро.

Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Станом на 28.02.2017 відповідно до офіційного курсу гривні до євро (2864,1723 коп. за 100 євро), встановленого Національним банком України, плата становила 16 100,66 грн.

У той же час, матеріалами справи підтверджується, що при першому зважуванні (чек №8386 від 28.02.2017) повна вага:40050 кг, навантаження на вісь: 1-6500 кг, 2-11900 кг, 3-7400 кг, 4-7250 кг, 5-7000 кг.

З наявними в матеріалах справи поясненнями позивача, при першому заїзді на ваги водієм було проігноровано вказівки щодо заїзду на вагові платформи та перевищено рекомендовану швидкість.

Як встановлено судом вище зважування транспортного засобу відповідача здійснювалося за допомогою ваг автомобільних підкладної моделі AS у складі: вимірювальний прилад №09-223, вантажоприймальні платформи №09-481 та №09-494, виробник "ESIT ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD.STI", Туреччина.

Згідно з листом фірми виробника зважувального обладнання, підкладні поосьві ваги ESIT-2 можуть вимірювати вагу в статистичному та динамічному режимах. В статистичному режимі необхідно встановлювати кожну вісь на платформах доки не настане стан стабілізації. В динамічному режимі кожна вісь проїздить по платформах без зупинки з постійною швидкістю в діапазоні 3-5 км/год. Точність динамічного режиму була протестована протягом 2 тижнів експлуатації на станції зважування та габаритного контролю в м. Одеса з позитивним результатом. Швидкість кожної вісі, що проїхала по платформі, можна отримати за допомогою персонального комп`ютера зі встановленим спеціалізованим програмним забезпеченням.

Наявні у справі чеки зважування не містять інформації щодо того, з якою швидкістю відбувся заїзд та проходження автомобіля відповідача по платформах ваг. Інших доказів про перевищення відповідачем рекомендованої швидкості при заїзді на ваги при першому зважуванні матеріали справи не містять.

Позивач мав можливість за допомогою спеціального обладнання зафіксувати швидкість заїзду та проходження по платформах ваг у чеку зважування. Також позивач міг здійснити відеофіксацію швидкості тощо.

Надаючи оцінку першому та другому зважуванню, суд вважає більш достовірним доказом чек першого зважування з наступних підстав.

Суд звертає увагу на значну різницю при першому та другому зважуванні. Так, загальна маса автомобіля відрізняється на 1 000 кг (!). Також має місце суттєва різниця поосьового зважування.

Єдиною підставою для повторного зважування позивач зазначає перевищення швидкості заїзду на ваги.

Верховний Суд зробив висновки що будь-які порушення пов`язані з рухом транспортних засобів мають бути підтвердженими належними та допустимими доказами, зокрема, такими як проведення замірів, фото-та відеофіксація з нагрудних камер тощо (постанови №К/9901/9225/18 760/3696/16-а від 08.02.2018, №216/552/16-а від 18.07.2019).

Суд звертає увагу, що допустимим доказом перевищення швидкості у даній ситуації є дані зважувального обладнання, які на чеку відсутні. Пояснення представника позивача про те, що можливо, на той час дане програмне забезпечення не було встановлене, не є поважною причиною ненадання допустимого доказу, оскільки повністю залежить від дій позивача.

Жодних інших допустимих доказів перевищення швидкості (фото-, відеофіксація тощо) матеріали справи не містять. Пояснення співробітника позивача таким доказом не є, оскільки дана особа є зацікавленою в результатах вирішення спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що у спорі органу державної влади і суб`єкта приватного права саме на орган державної влади покладається обов`язок довести зазначені ним обставини таким чином, щоб не виникало жодних сумнівів у правомірності дій та достовірності результатів зважування.

Співробітники Укртрансбезпеки мали право на проведення повторного зважування, однак за наявності до того підстав. Допустимих доказів наявності зазначених позивачем підстав (перевищення швидкості) не надано. Отже, відсутні докази необхідності повторного зважування, а тому дані такого зважування не можуть бути прийняті до уваги.

Оскільки не надано належних доказів того, що чек при першому зважуванні не може бути прийнятий до уваги у зв`язку з перевищенням швидкості заїзду або ж містить недостовірну інформацію щодо навантаження, суд доходить висновку, що він є належним та вважає за можливе перевірити розрахунок саме з використанням даних першого чеку зважування.

За приписами пункту 26 Порядку № 879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Враховуючи, що по чеку зважування №8386 від 28.02.2017 при навантаженні на одиничну вісь 11900 кг., допустиму норму перевищено на 8%, у відповідності до формули розрахунку, розмір плати становить 138,8 євро, що еквівалентно 3 975,47 грн. станом на день виявлення порушення.

Заперечення відповідача частково не приймаються судом з наступних підстав.

Перевищення допустимих норм містять обидва чеки. В матеріалах справи місяться докази повірки ваг та докази направлення відповідного підрозділу Укртрансбезпеки для проведення габаритно-вагового контролю, тому твердження відповідача на те, що ваги були несправними та на те, що його було зупинено виключно для поповнення за його рахунок держаного бюджету є безпідставними. Відповідач не скористався правом на оскарження в порядку адміністративного провадження розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту, складеного Укртрансбезпекою.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного надані прокурором та позивачем докази щодо перевищення відповідачем вагових нормативів є більш вірогідними, порівняно з доказами наданими відповідачем, беручи до уваги, що деякі результати першого та другого зважування відрізняються між собою більше ніж похибка ваг (2%), враховуючи наведені вище обставини, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 3 975,47 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 435,06 грн. та підлягає стягненню на користь Тернопільської обласної прокуратури.

Пунктом 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної та касаційної скарг судовий збір сплачувала прокуратура Дніпропетровської області, а саме за подання апеляційної скарги у розмірі 1921,00 грн. (хоча підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1762,00 грн.), за подання касаційної скарги у розмірі 3524,00 грн.

Оскільки судом позовні вимоги задоволені частково, то підлягає і частковому розподілу судовий збір за розгляд апеляційної та касаційної скарг (пропорційно до розміру, який підлягав сплаті).

Таким чином, з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір у розмірі 435,06 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та судовий збір у розмірі 870,12 грн. за розгляд справи в суді касаційної інстанції

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи-підприємця Патинка Віктора Сергійовича про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 16 100,65 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Патинка Віктора Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь Державного бюджету України (отримувач: УК у м. Тернополі, Тернопільської області, , МФО 899998 Казначейство України, рахунок №19002, код платежу 22160100) заборгованість з плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні у розмірі 138,8 євро, що еквівалентно 3975,47 грн. відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунків.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Патинка Віктора Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь Тернопільської обласної прокуратури (46000, м. Тернопіль, вул. Листопадова, 4, ідентифікаційний код 02910098) судовий збір у розмірі 435,06 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції, судовий збір у розмірі 435,06 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та судовий збір у розмірі 870,12 грн. за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.10.2020

Суддя О.М. Крижний