ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року Справа № 915/202/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.

за участі секретаря Говоріної А.Е.

без участі представників сторін, які в засідання не з?явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/202/20

за позовом акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль",

вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01011;

до відповідачів:

1) ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1 ;

АДРЕСА_2 ;

2) ОСОБА_2 ,

АДРЕСА_3 ;

АДРЕСА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ? товариство з обмеженою відповідальністю "Діонісій VN",

вул. Миру, 13, с. Костянтинівка, Вітовський район, Миколаївська область, 57251;

про стягнення в солідарному порядку заборгованості в загальній сумі 65973939 грн. 50 коп.

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі - Банк) звернулося з позовом про стягнення з громадянина ОСОБА_1 та громадянки ОСОБА_2 у солідарному порядку грошових коштів у сумі 65973939 грн. 50 коп. - заборгованості з повернення кредитних коштів, з посиланням на неналежне виконання товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Діонісій VN" зобов?язань щодо своєчасного і у повному обсязі повернення кредитних коштів за укладеним з Банком кредитним договором від 10.05.2017 № 010/Д2-1-КБ/135, у зв?язку з чим утворилася заборгованість у спірній сумі, стягнути яку Банк просить солідарно з відповідачів, які, згідно умов укладених з Банком договорів поруки від 11.06.2019 №№ 12/Д2-1-КБ/723, 12/Д2-1-КБ/724, поручилися своїм майном за виконання ТОВ "Діонісій VN" зобов?язань за кредитним договором.

Банк також просить про стягнення з відповідачів грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

У відповідності до ч. 6 ст. 176 ГПК України листами від 26.02.2020 запитано у Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області відомості про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному демографічному реєстрі відносно відповідачів.

Відповідь на указані запити, оформлена листом від 05.03.2020 № 4801.4-2265/4801.4-20, надійшла в суд 24.03.2020 (вх. № 3719/20). За результатами отриманої судом інформації встановлено, що справа підсудна Господарському суду Мколаївської області.

Ухвалою від 13.04.2020 відкрито провадження в даній справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження, а також вирішено розглянути справу у розумний строк, тривалість якого обумовлюється запровадженням в Україні карантину через спалах у світі коронавірусу "COVID-19" та введенням Урядом України протиепідемічних заходів.

З огляду на впровадження постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (в редакції постанови від 04.05.2020 № 343) (далі ? постанова № 211) на період з 12.03-22.05.2020 на всій території України карантину, а також на запровадження з 16.03.2020 на території адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради, в якій розташований Господарський суд Миколаївської області, обмежувальних та профілактичних заходів (згідно розпорядження від 13.03.2020 № 35-р голови Миколаївської обласної ради "Про заходи щодо недопущення поширення випадків захворювань, спричинених новим коронавірусом"), ? з 16.03.2020 доступ громадян та учасників судового процесу до Господарського суду Миколаївської області було обмежено.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанови № 211, зокрема, продовжено карантин до 22.05.2020 із послабленням частини карантинних обмежень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" з 22.05.2020 до 22.06.2020 продовжено на всій території України дію карантину, встановленого постановою № 211, а також вирішено про послаблення протиепідемічних заходів на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією.

Ураховуючи викладені обставини, зокрема, послаблення з 11.05.2020 карантинних заходів та подальше відновлення доступу громадян до приміщення Господарського суду Миколаївської області; беручи до уваги тривалість знаходження справи у провадженні суду, ухвалою від 23.06.2020 призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 08.07.2020.

Ухвалою від 08.07.2020, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 10.09.2020.

Ухвалою від 10.09.2020, занесеною до протоколу судового засідання, у судовому засіданні в даній справі оголошено перерву до 30.09.2020.

Відповідачі у відзивах від 05.05.2020 позовні вимоги не визнали, вважаючи позов у даній справі таким, що поданий безпідставно та передчасно.

Так, відповідачі з посиланням на приписи ст. 589 ЦК України та п.п. 91.-9.4 генерального договору, в яких сторони досягли домовленості про позасудовий спосіб захисту порушеного права заставодержателя у вигляді звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса, указують, що Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості не використавши передбачений генеральним кредитним договором спосіб задоволення вимог заставодержателя.

На думку відповідачів, сума позову розрахована Банком виходячи з умов договорів від 15.03.2011 № 01/42-0-1/11-025 та від 10.05.2017 № 010/Д2-1-КБ/135 без врахування суми можливої реалізації заставленого майна, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Банк у відповіді від 18.05.2020 на відзиви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначив, зокрема, що вважає викладені у відзивах доводи безпідставними, так як умови генерального кредитного договору не передбачають обмежень у використанні Банком способів захисту своїх прав та не встановлюють черговості використання цих способів, як не містять і посилання на неможливість застосування судового способу захисту поряд з позасудовими або звернення до суду лише після використання позасудових способів захисту.

Банк також зазначає, що положення чинного законодавства в даному випадку не пов?язують можливість судового захисту порушених прав особи з використанням нею позасудових або досудових способів захисту.

Припущення відповідачів про можливу реалізацію заставного майна та можливе задоволення вимог кредитора в рамках виконавчих проваджень за виконавчими написами нотаріуса на договорах застави не можуть бути визнаними належними доказами відсутності кредитної заборгованості станом на день розгляду судом спору про її стягнення, а отже і підставою для відмови у позові кредитора (Банка).

Відповідачі у встановлений судом в ухвалі від 13.04.2020 10-денний строк з моменту отримання відповіді на відзив заперечень не надали.

Від сторін, належним чином повідомлених про час та місце проведення судового засідання, представники не з?явилися, при цьому Банк у клопотанні від 10.09.2020 просив суд про розгляд справи за відсутності представника позивача у випадку його неявки в судове засідання.

Ураховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осі-підприємців та громадських формувань, є Банк (кредитором) та товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Діонісій VN" (позичальником) укладений генеральний договір на здійснення кредитних операцій від 15.03.2011 № 01/42-0-1/11-025 (далі - генеральний договір), у відповідності до умов якого крдитор зобов?язався здійснювати на користь позичальника кредитні операції у межах сум загального ліміту та сублімітів, передбачених пунктами 1.2, 1.3 генерального договору, в порядку, визначеному статтею 2 цього генерального договору, а позичальник ? виконати усі обов?язки , що витікають із змісту кредитної операції, цього генерального договору, умов та договорів, і повністю погасити заборгованість у межах строку кредитної операції відповідного виду (п. 1.1 генерального договору).

Загальний ліміт за цим генеральним договором становив 3600000 грн. (п. 1.2 генерального договору).

Зміна загального ліміту здійснюється за взаємною згодою сторін на підставі внесення додатковою угодою змін до цього генерального договору, крім випадків, коли кредитор відповідно до генерального договору, умов має право зменшити ліміти в односторонньому порядку.

До генерального договору неодноразово вносилися зміни шляхом укладення відповідних додаткових угод.

Так, додатковою угодою від 12.06.2014 №01/42-0-1/11-025/19 сторони погодили включення до складу позичальників приватного підприємства (ПП) "ОНІКС-ОТП".

Додатковою угодою від 23.12.2015 № 01/42-0-1/11-025/30 сторони погодили включення до складу позичальників Фермерського господарства (ФГ) "Південні Лани" та виключення зі складу позичальників ПП "ОНІКС-ОТП".

Додатковою угодою від 10.05.2017 № 01/42-0-1/11-025/38 сторони домовились включити до складу позичальників ПП "ОНІКС-ОТП".

Додатковою угодою від 11.06.2019 № 01/42-0-1/11-025/47 сторони домовились викласти генеральний договір в новій редакції.

Так, у відповідності до розділу генерального договору "Визначення термінів":

дефолт ? обставини невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов?язань (обов?язків) за генеральним договором, обставини, які свідчать про те, що зобов?язання позичальника за генеральним договором не будуть виконані, а також інші обставини, визначені статтею 9 генерального договору та/або Умовами як обставини дефолту;

договори (договір) - всі та окремі додаткові договори до генерального договору, якими ініціюється здійснення кредитних операцій у межах генерального договору та в яких обумовлюється спеціальні умови здійснення таких кредитних операцій. Договори є невід?ємною частиною генерального договору. Достатнім доказом того, що відповідний Договір є невід?ємною частиною генерального договору та підпорядковується всім його положенням, є відповідне посилання в договорі на генеральний договір. Договір може містити положення, які змінюють умови генерального договору та/або Умов, якщо про це прямо зазначено в договорі;

умови проведення кредитних операцій (Умови) - документ, який є додатком до генерального договору та його невід?ємною частиною, в якому визначено порядок та особливості здійснення кредитних операцій відповідного виду, а також додаткові права та обов?язки кредитора та позичальника, особливі умови та вимоги при здійсненні кредитних операцій відповідного виду. Умови проведення кредитних операцій можуть містити положення, які змінюють умови генерального договору, якщо про це зазначено в Умовах.

Умовами генерального договору в оновленій редакції передбачено, що кредитор зобов?язується здійснювати на користь позичальника кредитні операції у межах загального ліміту та сублімітів, передбачених пунктами 1.2, 1.3 генерального договору, в порядку, визначеному статтею 2 генерального договору, а позичальник зобов?язався виконати усі обов?язки, що витікають зі змісту кредитної операції, генерального договору, умов та договорів, і здійснити повне погашення заборгованості у межах строку кредитної операції (п. 1.1 генерального договору).

Загальний ліміт за цим генеральним договором становив 200000000 грн. Останній день строку дії загального ліміту ? 01.12.2024 або іна дата, визначена відповідно до ст. 9 генерального договору (п. 1.2 генерального договору).

Додатковою угодою від 15.07.2019 № 01/42-0-1/11-025/48 сторони погодили внесення до генерального договору змін в частині умов щодо фінансування поточної діяльності, а також п.п. 4.11, 12.3.4 договору.

Судом встановлено, що в рамках генерального договору Банком укладено з ТОВ "Діонісій VN" кредитний договір від 10.05.2017 № 010/Д2-1-КБ/135 (далі ? кредитний договір), у відповідності до умов якого (з урахуванням додаткових угод до нього) погоджено надання Банком позичальнику ліміту кредитної операції у сумі 66060000 грн. з кінцевим терміном надання траншу кредиту ? 09.01.2020 та останнім днем строку дії цього ліміту ? 10.01.2020. Погашення здійснюється протягом строку дії ліміту кредитної операції; після настання кінцевого терміну надання траншу кредиту нові транші кредиту не надаються (п.п. 1.5, 1.11 кредитного договору).

З наданих суду доказів (поданих Банком меморіальних ордерів, виписки по банківському рахунку позичальника) вбачається, що на виконання умов кредитного договору, Банком у період 25.05.2017-01.02.2018 надано ТОВ "Діонісій VN" кредитні кошти в межах установленого ліміту, а саме, в сумі 65973939 грн. 50 коп., які, згідно тверджень Банку, не спростованих відповідачами та третьою особою, позичальником не повернені.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

На забезпечення виконання зобов?язань ТОВ "Діонісій VN" за генеральним договором та кредитними договорами в межах цього договору, зокрема, і кредитним договором від 10.05.2017 № 010/Д2-1-КБ/135, Банком укладено з ОСОБА_1 договір поруки від 11.06.2019 № 12/Д2-1-КБ/723 та з громадянкою ОСОБА_2 договір поруки від 11.06.2019 № 12/Д2-1-КБ/724 (з урахуванням додаткових угод до цих договорів).

У відповідності до указаних договорів поруки відповідачі зобов`язались відповідати перед Банком солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов?язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору (до визначення якого включено генеральний договір та кредитний договір ? "кредитний договір 8").

Так, серед іншого, за кредитним договором 8 (кредитний договір від 10.05.2017 № 010/Д2-1-КБ/135) поручителі зобов`язалися повернути кредит у розмірі 66060000 грн. та в порядку, передбаченому кредитним договором, не пізніше 10.01.2020, або іншої дати, визначеної відповідно до умов кредитного договору.

Згідно ідентичних за змістом п.п. 1.2 договорів поруки поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строку, визначені кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов?язань.

У відповідності до п.п. 2.1 договорів поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов?язань, поручителі та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов?язань в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобов?язаннями.

Отже, зобов?язання ТОВ "Діонісій VN" за укладеними з Банком Генеральним та кредитним договорами забезпечені порукою відповідачів.

Цивільним законодавством визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та па умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов?язання, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.193 ГК України, суб?єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов?язковим для виконання сторонами.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов?язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов?язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов?язання частково або у повному обсязі (ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов?язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов?язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. (ч.ч. 1-3 ст. 554 ЦК України).

У разі солідарного обов?язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов?язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов?язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов?язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України).

За змістом пунктів 9.1-9.4 Генерального договору кредитор з позичальником дійшли згоди, що у разі порушення справи про банкрутство або припинення позичальника/поручителя чи прийняття рішення про припинення позичальника/поручителя, кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладання будь-яких додаткових угод/договорів про зміни вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на інформацію з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на 12.02.2020), з якого вбачається, що ТОВ "Діонісій VN" (ідентифікаційний код юридичної особи 33231825) з 18.10.2019 перебуває в стані припинення за рішенням засновників.

Банком після встановлення указаної вище обставини направлено позичальнику та поручителям письмову вимогу від 28.10.2019 № 140/8/876, в якій указано, що з моменту направлення цієї вимоги настав строк виконання зобов?язань за кредитними договорами, укладеними в рамках генерального договору, а також викладено вимогу щодо негайного дострокового виконання зобов`язань за кредитними договорами шляхом погашення заборгованості.

За твердженнями позивача, указана вимога залишена без задоволення та реагування, заборгованість за кредитним договором не погашена і досі.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.ст. 77, 78 ГПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами господарського процесуального законодавства, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд визнає, що вимоги Банку про стягнення в солідарному порядку з відповідачів, як поручителів ТОВ "Діонісій VN", заборгованості з повернення кредитних коштів у зазначеній вище сумі - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Викладені у відзивах доводи відповідачів щодо передчасності позову та невірного (без врахування суми можливої реалізації заставленого майна) розрахунку суми позову відхиляються судом з огляду на те, що використання кредитором позасудових способів звернення стягнення на заставне майно за відсутності доказів погашення боргу не може свідчити про відсутність боргу станом на день розгляду справи та про наявність підстав для відмови у позові.

Крім того, умови укладених між сторонами та третьою особою договорів не передбачають обмежень у використанні Банком способів захисту своїх прав та не встановлюють черговості використання цих способів, як не містять і посилання на неможливість застосування судового способу захисту поряд з позасудовими або звернення до суду лише після використання позасудових способів захисту.

Не подано суду і доказів того, що в даному випадку положення чинного законодавства пов`язують можливість судового захисту порушених прав особи з використанням нею позасудових або досудових способів захисту.

Отже, позов належить задовольнити повністю.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі задоволення позову, на відповідача (ст. 129 ГПК України).

Ураховуючи викладене, витрати Банку на оплату позовної заяви судовим збором, згідно з платіжним дорученням від 20.02.2020 № 8784 у сумі 735700 грн., належить покласти на відповідачів.

У судовому засіданні 30.09.2020, згідно зі ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01011, ідентифікаційний код 14305909, у солідарному порядку грошові кошти в сумі 65973939 (шістдесят п?ять мільйонів дев?ятсот сімдесят три тисячі дев?ятсот тридцять дев?ять) грн. 50 коп. - заборгованість з повернення кредитних коштів, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 735700 (сімсот тридцять п?ять тисяч сімсот) грн.

3. Копії даного рішення направити сторонам у справі на адреси, зазначені у вступній частині рішення.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 06.10.2020.

Суддя Т.М. Давченко