Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/835/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Прядко О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) представників сторін справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Виробничо-закупівельне підприємство "Хміль"

до Приватного підприємства "Скефалд"

про стягнення 91926,84 грн

Процесуальні дії по справі.

Приватне акціонерне товариство "Виробничо-закупівельне підприємство "Хміль" звернулось до суду з вимогою стягнути з Приватного підприємства "Скефалд" 91926,84 грн за поставлені будівельні матеріали та надані автомобільні послуги.

Ухвалою господарського суду від 04.08.2020 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Виробничо-закупівельне підприємство "Хміль" судом прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

З метою уточнення належної адреси відповідача суд здійснив запит та отримав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зазначену на сайті Міністерства юстиції України, відповідно до якого встановлено, що зазначена в позовній заяві адреса відповідача є належною та відповідає інформації зазначеній на вказаному офіційному ресурсі.

Також, з метою перевірки отримання відповідачем копії ухвали направленої за адресою: 10004, м. Житомир, пров. Кавалерійський, б. 13, суд здійснив електронний запит та отримав витяг з сайту Укрпошта, з якого вбачається, що поштове відправлення, яке направлялось відповідачу, за вказаною у позовній заяві адресою відповідача, вручено 05.08.2020 (а.с. 37).

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст. 165 та ч.2 ст.178 ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позов мотивований невиконанням ПП "Скефалд" обов`язку щодо оплати за поставлений товар та надані автомобільні послуги.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на підставі видаткових накладних відповідачем було придбано у позивача будівельні матеріали (керамзитбетону марки М-150), які було поставлено відповідачу автотранспортом (автоміксером) ПрАТ "ВПЗ" Хміль" згідно актів здачі-приймання робіт (надання послуг). Загальна сума поставленого товару та наданих послуг становить 308127,61грн. Натомість, відповідачем поставлений товар та послуги його транспортування було оплачено лише частково на суму 216200,77 грн. Вимогу позивача про повернення коштів відповідач також залишив без виконання, внаслідок чого позивач був змушений звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 91926,84 грн.

Відповідач в порядку ст.ст. 165, 251 ГПК України письмового відзиву на позовну заяву не надав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Приватним акціонерним товариством "Виробничо-закупівельне підприємство "Хміль" за усною домовленістю у період квітень-травень 2019 року на підставі видаткових накладних було поставлено Приватному підприємству "Скефалд" товар (керамзитбетону марки М-150) власним автотранспортом (автоміксером) згідно актів здачі-приймання робіт (надання послуг), на загальну суму 308127,61 грн.

Як вказує позивач та вбачається з матеріалів справи, сторонами було складено та підписано акт звірки розрахунків за період з 01.04.2019 до 28.05.2019 (а.с. 5), відповідно до якого вбачається, що 10.05.2019 відповідачем було сплачено на користь позивача 38200,06 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1039 від 10.05.2019 (а.с. 20). Таким чином кінцеве сальдо складає 269927,55 грн.

З наявних у матеріалах справи платіжних доручень № 1030 від 24.06.2019, № 1032 від 05.07.2019, № 1036 від 15.07.2019, № 1112 від 30.09.2019, вбачається, що відповідачем з червня 2019 до вересня 2019 було частково сплачено на користь позивача заборгованість на загальну суму 178000,71 грн (а.с.6-9).

Позивачем було направлено відповідачу вимогу № 57 від 07.05.2020, згідно якої останній доводить до відома відповідача про наявність заборгованості за поставку товару та надані автомобільні послуги у розмірі 91926,84 грн, та просить сплатити вказану заборгованість протягом 7-ми днів. Відповідно до копії фіскального чеку, вказана вимога була направлена відповідачу 07.05.2020.

З метою перевірки отримання відповідачем вказаної вимоги суд здійснив запит на сайті Укрпошти відповідно до зазначеного номеру відправлення у фіскальному чеку 420 (а.с. 10), та отримав інформацію про отримання відповідачем відправлення 12.05.2020.

Проте, відповідач відповіді на вимогу не направив, добровільно вимоги не виконав, заборгованість позивачу не сплатив, що стало підставою для звернення до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб, що не суперечить вимогам ст. 181 ГК України.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Так, судом встановлено факт належного виконання зобов`язань з боку позивача щодо поставки відповідачу товару з урахуванням супутніх послуг транспортування на загальну суму 308127,61грн, що підтверджується видатковими накладними та актами здачі-приймання робіт, які підписані обома сторонами та скріплені печатками сторін без розбіжностей та зауважень (а.с.21-32).

Факт виконання позивачем свого зобов`язання щодо поставки товару вказує на необхідність виконання відповідачем обов`язку щодо оплати товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Враховуючи дані про отримання відповідачем вимоги про сплату заборгованості (а.с. 38), строк оплати за надані послуги транспортування настав 19.05.2020.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач виконав свій обов`язок щодо оплати поставленого товару та супутніх послуг транспортування частково на суму 216400,77грн.

Суд встановив, що відповідач, зобов`язання щодо оплати залишку заборгованості за поставлений товар на суму 91926,84 грн у строк встановлений у вимозі, тобто до 19.05.2020, не виконав. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 91626,84 грн є обґрунтованою.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 91926,84 грн.

Судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у розмірі 2102,00 грн покладається на відповідача.

Клопотання позивача щодо повернення надміру сплаченого судового збору буде вирішено судом відповідною ухвалою суду.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Виробничо-закупівельне підприємство "Хміль" до Приватного підприємства "Скефалд" про стягнення 91926,84грн задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Скефалд" (10004, м.Житомир, пров. Кавалерійський, 13, )

на користь Приватного акціонерного товариства "Виробничо-закупівельне підприємство "Хміль" (10001,м.Житомир, вул. Металістів, 6, )

- 91926,84 грн - боргу;

- 2102,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.10.20

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1- у справу;

2- позивачу - ПрАТ "Виробничо-закупівельне підприємство "Хміль" (10001,м.Житомир, вул.Металістів, 6)- рек.

e-mail:

3- відповідачу - ПП "Скефалд" (10004,м.Житомир, пров.Кавалєрійський, 13)- рек.