ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

29.09.2020м. ДніпроСправа № 904/1290/20

За позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м. Київ

до відповідача-1: ОСОБА_1 , м. Дніпро

відповідача-2: ОСОБА_2 , м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Дочірнього підприємства "Нексус-Виробничо-комерційна компанія", м. Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості в сумі 43 245, 58 доларів США та 107 921 грн. 19 коп.

Суддя Рудь І.А.

Секретар судового засідання Товстоп`ятка В.В.

Представники:

від позивача: Борейко Н.О., довіреність №386 від 27.12.2017, адвокат;

від відповідача- 1: Цезарева М.І.., ордер №1021883 від 29.04.2020, адвокат;

від відповідача-2: Цезарева М.І., ордер № 1027589 від 01.07.2020, адвокат;

від третьої особи: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 04.03.2020 № б/н, в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 12.05.2014 № 120514-КЛВТ у розмірі 43 245, 58 доларів США, з яких: 17 356,20 доларів США - заборгованість по 3% річних за несплату кредиту, 25 889,38 доларів США - заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків, 107 921 грн. 19 коп. - пеня за несплаченими відсотками;

- стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 12.05.2014 № 120514-КЛВТ у розмірі 43 245, 58 доларів США, з яких: 17 356,20 доларів США - заборгованість по 3% річних за несплату кредиту, 25 889,38 доларів США - заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків, 107 921 грн. 19 коп. - пеня за несплаченими відсотками.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами договірних зобов`язань за договорами поруки від 12.05.2014 № 120514-П, № 120514-П/1, в редакції договору про зміну договору поруки від 18.09.2014 № 180914.

Ухвалою господарського суду від 26.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 02.07.2020.

У підготовчому засіданні представник відповідачів надала відзив на позовну заяву від 02.07.2020, в якому зазначила, що відповідачі заперечують проти задоволення позову, стверджують про відсутність у позивача підстав для стягнення коштів за даним позовом, з урахуванням викладених у відзиві обставин.

Також представником відповідача у підготовчому засіданні подане клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Господарським судом Дніпропетровської області пов`язаної справи № 904/2344/20.

У підготовчому засіданні суд без виходу до нарадчої кімнати оголосив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідачів про зупинення провадження у справі з підстав його необґрунтованості.

Ухвалою господарського суду від 02.07.2020 в порядку ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторін продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 30.07.2020 для надання сторонами витребуваних судом документів.

29.07.2020 позивачем до суду подано відповідь на відзив від 29.07.2020, в якому, зокрема, зазначив, що на момент укладання кредитного договору та договорів поруки відповідача займали керівні посади на підприємстві позичальника. Після направлення банком поручителям вимог про сплату заборгованості ДП "Нексус-Виробничо-комерційна компанія", 01.08.2016 між банком та позичальником було укладено меморандум (угоду про врегулювання заборгованості за кредитом ДП "Нексус-Виробничо-комерційна компанія"), який з боку позичальника підписаний відповідачами, як керівниками підприємства, та за яким сторони визнали та погодили наявність заборгованості за кредитом в сумі 532 789,93 долари США, без врахування пені та штрафів, встановили строки погашення заборгованості тощо. Таким чином, відповідачі були обізнані про наявність заборгованості та визнавали її. Крім того, засновник ОСОБА_1 звертався до банку із листом від 24.02.2017 № 19/1, в якому зазначав про готовність погасити заборгованість відповідно до графіку, визначеному меморандумом. Отже, порука є чинною, а заборгованість непогашеною. Тому доводи відповідачів про безпідставність позовних вимог є необґрунтованими та свідчать про намагання уникнути відповідальності за кредитним договором.

Того ж дня позивач подав до суду заяву від 29.07.2020, в якій просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дочірнє підприємство "Нексус-Виробничо-комерційна компанія". Заява мотивована тим, що оскільки вказана юридична особа є позичальником за кредитним договором, прийняте у даній справі рішення може вплинути на її права та обов`язки.

У підготовчому засіданні 30.07.2020 представник відповідачів подала заяву про зупинення провадження у даній справі до розгляду Господарським судом Дніпропетровської області пов`язаної справи № 904/2344/20 за позовом АТ "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення основної суми заборгованості за кредитом, відповідно до спірних кредитного договору та договорів поруки. Заява мотивована тим, що на даний час у вказаній справі вже відкрито провадження (ухвала від 13.07.2020), розгляд справи № 904/1290/20 неможливий до розгляду пов`язаної справи № 904/2344/20.

Ухвалою господарського суду від 30.07.2020 за клопотанням сторін в порядку п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України продовжено строк проведення підготовчого провадження до 01.10.2020; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 29.09.2020; заява відповідача про зупинення провадження у справі залишена на розгляді суду.

28.09.2020 представником відповідачів до суду надані заперечення на відповідь на відзив, в яких, зокрема, зазначає, що з об`єктивної точки зору не теперішній час неможливо встановити дійсну суму відсотків, 3% річних та пені, що може підлягати стягненню з огляду на те, що усі розрахунки таких сум беруть за основу заборгованість за тілом кредиту в сумі 181 013,41 доларів США. При цьому, окрім банківського розрахунку, що с позивачем у справі, дане твердження нічим не підтверджено. На сьогоднішній день дана заборгованість с спірною. Таким чином, відповідачі наполягають на тому, що вирішення справи № 904/1290/20 неможливо вирішити по суті без отримання судового рішення, що набрало законної сили у справі № 904/2344/20, стосовно визначення наявності заборгованості з тіла кредиту, а тому вважають, що на момент подання даних заперечень актуальним є задоволення клопотання про зупинення провадження у справі № 904/1290/20, подане представником відповідачів 30.07.2020.

28.09.2020 на електронну адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача на заперечення відповідачів, в яких, зокрема, заперечує проти задоволення заяви відповідачів про зупинення провадження у справі, вважає його необґрунтованим та таким, що направлене на затягування розгляду справи.

У підготовче засідання 29.09.2020 третя особа явку повноважного представника не забезпечила та не надала витребувані судом документи.

14.08.2020 на адресу суду повернувся конверт з ухвалою від 30.07.2020, що направлялася за місцезнаходженням ДП "Нексус-Виробничо-комерційна компанія", з відміткою відділення поштового зв`язку: "Неправильно зазначена (відсутня) адреса".

У підготовчому засіданні 29.09.2020 представник відповідачів просив задовольнити заяву про зупинення провадження у справі від 30.07.2020, представник позивача проти задоволення заяви відповідачів заперечував.

Розглянувши заяву відповідачів про зупинення провадження у справі, суд доходить висновку про її задоволення з наступних підстав.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи (преюдиційне значення).

Під "неможливістю розгляду цієї справи" розуміють неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Вищенаведена процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відтак, враховуючи, що Господарський процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок зупинити провадження у справі, у разі об`єктивної неможливості її розгляду, наявність такої неможливості має бути доведена учасником справи, який зацікавлений в зупиненні провадження у справі.

У разі застосування наведеної правової норми за вимогами ст. 234 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ч. 1 ст. 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Ураховуючи положення ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення, з необхідністю врахування наявності правового механізму, за яким відбуватиметься поновлення порушеного права позивача, у випадку задоволення його позовних вимог.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача.

Підставу позову становлять фактична й правова підстава.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача, а правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Господарським судом встановлено, що предметом позову в цій справі є:

- матеріально-правові вимоги позивача до відповідача-1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.05.2014 № 120514-КЛВТ у розмірі 43 245, 58 доларів США, з яких: 17 356,20 доларів США - заборгованість по 3% річних за несплату кредиту, 25 889,38 доларів США - заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків, 107 921 грн. 19 коп. - пеня за несплаченими відсотками;

- матеріально-правові вимоги позивача до відповідача-2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.05.2014 № 120514-КЛВТ у розмірі 43 245, 58 доларів США, з яких: 17 356,20 доларів США - заборгованість по 3% річних за несплату кредиту, 25 889,38 доларів США - заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків, 107 921 грн. 19 коп. - пеня за несплаченими відсотками.

Підставами такого позову позивач визначає, зокрема, такі обставини:

- 12.05.2014 між позивачем та Дочірнім підприємством "Нексус-Виробничо-комерційна компанія" (позичальник) укладено кредитний договір № 120514-КЛВТ, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювану траншову грошову кредитну лінію в іноземній валюті з лімітом кредитування у сумі 900 000 доларів США. Строк погашення кредиту - 01.05.2015. На виконання умов кредитного договору банком надано позичальнику кредитні кошти у загальній сумі 883 306,92 доларів США;

- з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 12.05.2014 позивач уклав із відповідачами договори поруки № 120514-П, № 120514-П/1, за якими останні зобов`язалися солідарно та у повному обсязі відповідати перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором по сплаті суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені, комісії, штрафних санкцій;

- в порушення умов кредитного договору Дочірнє підприємство "Нексус-Виробничо-комерційна компанія" кредитні кошти у повному обсязі у визначені договором строки не повернуло, у зв`язку із чим за позовом банку рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2016 по справі № 904/11066/15 стягнуто з позичальника 759 248, 27 доларів США, з яких: 647 707,93 долара США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 111 540,34 доларів США - заборгованість за нарахованими процентами;

- за твердженнями позивача станом на час звернення із даним позовом до суду вищевказане судове рішення у повному обсязі не виконане, у зв`язку із чим на підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України банком нараховані 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за користування кредитом за період з 27.02.2017 по 26.02.2020, а також пеня на підставі п. 6.1 кредитного договору за несплаченими відсотками за період з 01.03.2019 по 26.02.2020;

- заявлені до стягнення відсотки та пеню банк просить стягнути з відповідачів, які відповідно до умов вищевказаних договорів поруки, в редакції договору про зміну договору поруки від 18.09.2014 № 180914, зобов`язались солідарно із позичальником відповідати перед банком за виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором із всіма змінами та доповненнями до нього, які можуть виникнути на підставі нього у майбутньому;

- позивач стверджує, що відповідно до умов п. 6.2 договорів поруки строк поруки становить 10 років, тобто в силу закону порука не припинилася.

Так, зі своєї сторони відповідачі стверджують, що:

- наприкінці 2015 банк звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості з боржника ДП "Нексус-ВКК". 22.02.2016 Господарським судом Дніпропетровської області у справі № 904/11066/15 винесено відповідне судове рішення. Згідно із цим рішенням з ДП "Нексус-ВКК" на користь банку стягнуто 759248,27 доларів США, з яких 647707,93 доларів США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 111540, 34 доларів США - заборгованість за нарахованими процентами. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до участі у вказаній справі як поручителі не залучались, а тому вказане рішення суду не є преюдиційним. Сума заборгованості за тілом кредиту відповідачами не визнається;

- 24.02.2016 банком подано цивільний позов до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошових коштів - процентів (20%) за користування кредитними коштами за період з 12.08.2015 по 01.02.2016 включно в сумі 1 711 515,61 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі 201/2684/16-ц позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти у якості процентів (20%) за користування кредитними коштами за період з 12.08.2015 по 01.02.2016 включно в сумі 1 711 515,61 грн., та стягнуто з ОСОБА_2 грошові кошти у якості процентів (20%) за користування кредитними коштами за період з 12.08.2015 по 01.02.2016 включно в сумі 1 711 515,61 грн. Вказана справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 переглянута та постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2019 у справі № 201/2684/16-ц у позові відмовлено в повному обсязі з тієї підстави, що стягнення підвищених відсотків поза строком дії договору є неможливим. Таким чином, суд, рішення якого набрало законної чинності, підтвердив те, що за даними правовідносинами між тими ж сторонами та з тих саме підстав нарахування та стягнення відсотків поза межами строку дії Кредитного договору є незаконним;

- у 2019 році Банк звернувся з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом (справа № 201/696/19), а також з позовом щодо стягнення відсотків (справа № 201/666/19). Вказані справи були об`єднані в одне провадження (справа № 201/696/19). 23.10.2019 рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у вказаній об`єднаній справі Банку було відмовлено в повному обсязі. 25.02.2020 Дніпровським апеляційним судом рішення Жовтневого районного суду було скасовано з підстави підвідомчості справи господарському суду, а провадження закрито;

- вимога про стягнення грошових коштів у якості 3% річних, нарахованих за несвоєчасну сплату кредиту ("тіло" кредиту), в сумі 17356,20 доларів США не підлягає задоволенню, оскільки до поручителів не висувались вимоги щодо сплати заборгованості за тілом кредиту з відповідним розрахунком, як це передбачено договором поруки; залишок кредитної заборгованості (тіла кредиту) не встановлений та не є узгодженим сторонами на момент подання цього позову, тобто здійснити належний розрахунок 3% річних на суму заборгованості за неузгодженою сумою тіла кредиту (заборгованості за кредитом) неможливий; окрім цього, договір поруки має акцесорний (додатковий) характер, а тому поручитель не відповідає за зобов`язаннями, що виникають поза строком дії кредитного договору, тобто після 01.05.2015. Таким чином, у банку відсутні підстави щодо стягнення 3% річних, нарахованих на тіло кредиту, з поручителів;

- вимоги про стягнення грошових коштів у якості 3% річних, нарахованих за несвоєчасну сплату відсотків, в сумі 25889,38 доларів США за період з 27.02.2017 по 26.02.2020 та про стягнення пені за несплаченими відсотками у розмірі 107 921,19 грн., розрахованої за період з 01.03.19 по 03.02.2020 не підлягають задоволенню, адже нарахування відсотків не передбачено поза межами строку дії кредитного договору, тобто будь-яке нарахування на 3% річних та пені на начебто нараховані банком відсотки, передбачені умовами кредитного договору, але поза межами строку дії кредитного договору (після 01.05.2015) є такими, що не відповідають нормам законодавства України.

Між тим, як убачається із наведених відповідачами обставин, викладених у заяві про зупинення провадження у справі від 30.07.2020, наразі на розгляді Господарського суду Дніпропетровської області у іншій справі № 904/2344/20 перебуває спір між Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро", відповідачем - 1: ОСОБА_1 ; відповідачем - 2: ОСОБА_2 ; за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дочірнього підприємства "Нексус - Виробничо-комерційна компанія" про стягнення основної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 181013,41 доларів США, що еквівалентно 4 882 185 грн., відповідно до умов кредитного договору від 12.05.2014 № 120514-КЛВТ та договорів поруки від 12.05.2014.

Зазначені вище обставини свідчать про пов`язаність між собою даної справи та справи №904/2344/20 та про неможливість суду в межах цієї справи правильно встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом її судового розгляду, оскільки коло обставин та відповідних доказів на підтвердження існування у відповідачів заборгованості перед банком за тілом кредиту та відсотками за користуванням кредитом (на які банк нараховує пеню, 3% річних та просить стягнути з відповідачів в межах даної справи), має бути досліджено в судовому порядку в іншій справі №904/2344/20 та в першу чергу по відношенню до даної справи, оскільки саме за наслідками розгляду справи №904/2344/20 й буде визначено наявність основного боргу відповідачів за кредитом та підстави його стягнення, і ці обставини безпосередньо будуть впливати на вирішення спору у даній справі на предмет його повного чи часткового задоволення, чи повної відмови в такому позові.

Відтак, суд вважає наявними підстави для зупинення провадження у справі №904/1290/20 за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м. Київ до відповідача-1: ОСОБА_1 , м. Дніпро; відповідача-2: ОСОБА_2 , м. Дніпро; за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Дочірнього підприємства "Нексус-Виробничо-комерційна компанія", м. Івано-Франківськ про стягнення заборгованості в сумі 43 245, 58 доларів США та 107 921 грн. 19 коп. до набрання законної сили рішенням суду у справі №904/2344/20 за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м. Київ до відповідача-1: ОСОБА_1 , м. Дніпро; відповідача-2: ОСОБА_2 , м. Дніпро; за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Дочірнього підприємства "Нексус-Виробничо-комерційна компанія", м. Івано-Франківськ про стягнення основної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 181013,41 доларів США, що еквівалентно 4 882 185 грн.

У підготовчому засіданні 29.09.2020 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 227, 229, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву відповідачів про зупинення провадження у справі від 30.07.2020 задовольнити.

Провадження у справі № 904/1290/20 зупинити до набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2344/20.

Сторонам повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 904/1290/20, надавши докази набрання рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2344/20 законної сили.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудь