ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1813/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Драганова А.І.

при розгляді справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Транспортна, буд.20/1)

до відповідача: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерства інфраструктури України (01135, м. Київ, пр. Перемоги буд.14)

про стягнення 42 734 561,80 грн

та

за зустрічним позовом: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Транспортна, буд.20/1)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерства інфраструктури України (01135, м. Київ, пр. Перемоги буд.14)

про стягнення 2 000 000 грн

за участю представників сторін:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): не з`явився

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Подуфалова І.В. - довіреність № 23 від 02.01.2020р.

від тртьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа №916/1813/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" про стягнення (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) 42 734 561,80 грн. та за зустрічним позовом Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" про стягнення 2 000 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" зазначило про укладення між сторонами договору №1-П від 03.06.2014р. про пайову участь в утриманні інфраструктури порту шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок, на виконання якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" було перераховано на користь порту 42 734 561 грн 80коп.

Зазначений договір №1-П рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2017р. у справі №916/2723/16, яке було залишено без змін Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.06.2018р., визнано недійсним, у зв`язку з чим Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" вручено порту вимоги про повернення грошових коштів, отриманих за договором, які залишилися без відповіді, що і стало підставою для звернення із позовом.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" зазначило про наявність у нього зустрічної вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" за договором №1-П від 03.06.2014р. про пайову участь в утриманні інфраструктури порту, який визнано судом недійсним.

Так, позивач за зустрічним позовом зазначив, що ним було надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" послуги на загальну суму 42 734 561,80 грн, що підтверджується актом, який підписаний сторонами без зауважень.

01.06.2020 р. Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" вимогу щодо часткового відшкодування вартості наданих послуг, яка залишилась без відповіді та задоволення.

Оскільки повернути в натурі надані портом послуги за вказаним договором є неможливим, Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" зазначає, що вартість таких послуг у сумі 2 000 000 грн підлягає відшкодуванню Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс".

При цьому правовими підставами позову Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" визначено ст.ст.208, 216,236 ЦК України.

05.08.2020р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" подано до канцелярії суду відзив на зустрічний позов (т.1 а.с.128-132), в якому останній зазначив, що договір №1-П від 03.06.2014р., згідно до положень ст. 236 ЦК України, є недійсним з моменту його вчинення, а не на майбутнє, як стверджує Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ".

При цьому, за твердженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" є недоречними посилання відповідача за первісним позовом на положення ч.2 ст. 236 ЦК України, оскільки договір виконувався Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" з моменту його укладання.

Поряд з цим Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" наголошує також на тому, що позивач за зустрічним позовом, посилаючись на положення ч.1 ст. 216 ЦК України, не довів, якою є ціна на послугу "сприяння у створенні усіх необхідних умов для здійснення підприємством діяльності на території порту" станом на час розгляду даної справи.

Не зазначено та не доведено Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" економічний зміст цієї "послуги, який дозволяв би встановити її ціну "на момент відшкодування".

02.09.2020р. до суду від Міністерства інфраструктури України надійшла заява про вступ останнього у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ".

Аналогічна за змістом заява про залучення Міністерства інфраструктури України до участі у справі в якості третьої особи 02.09.2020р. надійшла також від Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ".

У судовому засіданні 02.09.2020р. судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 16.09.2020р. о 13 год. 45 хв.

11.09.2020р. до суду від Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" надійшов відзив на позовну заяву Товариствоа з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" (т.2 а.с.3-9), в якому відповідач за первісним позовом не погодився із можливістю застосування положень ст. 1212 ЦК до виниклих між сторонами правовідносин, оскільки набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

За твердженням відповідача за первісним позовом, ефективним способом захисту у випадку повернення отриманого стороною за недійсним правочином є реституція.

Окремо відповідач за первісним позовом наголосив, що договір 1-П від 03.06.2014р. було укладено відповідно до затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України № 302 від 04.08.2015 "Стратегічного плану розвитку ДП "МТП "Чорноморськ" на період до 2018 року", яким було передбачено реалізацію ТОВ "Транс-Сервіс" проекту розвитку зерно-перевантажувального комплексу та визначено однією із підстав реалізації інвестиційної діяльності Товариства сплату ставки пайової участі в утриманні інфраструктури Порту.

Протоколом від 21.05.2014р. засідання постійно діючої комісії з напрацювання тарифних умов основної діяльності ДП "Іллічівський морський торгівельний порт", що діє на підставі наказу директора порту від 29.07.2013 №478, було прийнято розрахунок ставки пайової участі орендаря в утриманні інфраструктури ДП "Іллічівський морський торгівельний порт" при укладанні відповідного договору між ДП "Іллічівський морський торгівельний порт" та особами, які бажають прийняти участь в конкурсі на оренду державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ДП "Іллічівський морський торгівельний порт" - 1,26 дол. США за тонну вантажу.

Станом на теперішній час зазначений протокол є чинним та підтверджує вартість відповідних послуг на теперішній час.

При цьому відповідач за первісним позовом наголосив, що за період дії договору ДП "МТП "Чорноморськ" послуги на користь ТОВ "Транс-Сервіс" надавались належним чином, що підтверджується судовими рішеннями та визнається ТОВ "Транс-Сервіс", а загальна вартість послуг за період дії договору становить 42 734 561,810 грн. (в тому

числі і на теперішній час) та підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні 16.09.2020р. представники сторін проти залучення Міністерства інфраструктури України до участі у справі в якості третьої особи не заперечували.

Ухвалою суду від 16.09.2020р. судом залучено Міністерство інфраструктури України до участі у справі №916/1813/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача по первісному позову та на стороні позивача по зустрічному позову, відкладено підготовче засідання у справі №916/1813/20 на "28" вересня 2020 р. о 10:45.

При цьому у судовому засіданні 16.09.2020р. судом було запропоновано Державному підприємству "Морський торговельний порт "Чорноморськ" надати письмові пояснення щодо необхідності визначення вартості послуг на момент відшкодування, а також обом сторонам надати пояснення з приводу необхідності призначення експертизи з даного питання.

23.09.2020р. Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" подано до суду письмові пояснення (т.2 а.с.43-47), в яких позивач за зустрічним позовом, враховуючи приписи статті 216 ІІК України, статті 21 Закону України "Про морські порти України" та беручи до уваги, що вартість послуг не змінювалась та підтверджена на теперішній час вищезазначеним протоколом, наголосив, що підстави для проведення експертизи відсутні.

Крім того відповідач за первісним позовом також наголосив, що вартість послуг визначена за взаємною згодою договором.

23.09.2020р. Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" подано до суду уточнений відзив (т.2 а.с.50-52).

25.09.2020р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" подано до суду клопотання про залучення доказів надіслання на адресу залученої третьої особи позовної заяви та заяви про збільшення розміру позовних вимог.

25.09.2020р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" також подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначив про безпідставність посилань ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ" на те, що «договір 1-П від 03.06.2014 було укладено відповідно до затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №302 від 04.08.2015р., "Стратегічного плану розвитку ДП "МТП "Чорноморськ" на період до 2018 року", яким було передбачено реалізацію ТОВ "Транс-Сервіс" проекту розвитку зерно-перевантажувального комплексу та визначено однією із підстав реалізації інвестиційної діяльності товариства сплату ставки пайової участі в утриманні інфраструктури Порту".

Вказаний наказ, як вказує позивач за первісним позовом, було прийнято 04 серпня 2015 року, а отже, він не впливав ані на недійсність договору 1-П від 03 червня 2014 року, ані на наслідки недійсності цього договору.

Також позивач не погоджується з посиланнями відповідача за первісним позовом на можливість врахування протоколу від 21 травня 2014 року, оскільки останній складений ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ" в односторонньому порядку в 2014 році та не містить доказів його погодження з Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс", в договорі не міститься посилань на те, що такий протокол був підставою укладання договору, акти пайової участі в утриманні інфраструктури ДП "ІМТП" до договору №1-П від 03 червня 2014 року також не містять посилань на вказаний протокол.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" 25.09.2020р. також надано до суду додаткові пояснення, в яких позивач зазначив, що на його думку, вартість наданої за договором послуги має бути встановлена саме станом на "момент відшкодування" в розумінні частини 1 ст. 216 ЦК України.

Оскільки відповідачем за первісним позовом не надано жодного доказу та пояснень із приводу визначення вартості послуги за договором №1-П від 03.06.2014р. станом на "момент відшкодування", необхідним є призначення експертизи з цього питання.

Підсумовуючи, позивач за первісним позовом зазначив, що лише шляхом проведення у справі економічної експертизи (експертизи документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності) можливо встановити, чи підтверджується, в тому числі документально, ціна послуги зі сприяння створенню усіх необхідних умов для здійснення ТОВ "Транс-Сервіс" діяльності на території ДП "ІМТП" за договором про пайову участь в утриманні інфраструктури Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" від 03 червня 2014 року №1-П, зазначеної портом у зустрічному позові в розмірі 2 000 000 гривень, станом на дату проведення експертизи, а якщо в цій сумі не підтверджується, то в якій сумі підтверджується.

28.09.2020р. від Міністерства інфраструктури України до суду надійшло клопотання про призначення колегіального розгляду справи, а також клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" надійшло клопотання про проведення засідання без участі представника у зв`язку із хворобою.

У судовому засіданні 28.09.2020р. у задоволенні клопотання Міністерства інфраструктури України про призначення колегіального розгляду справи судом було відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, а також позиції сторін стосовно призначення в рамках даної справи експертизи, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ч.1 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження, зокрема, є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста; вирішує заяви та клопотання учасників справи; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно до ч.1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Частиною 1 статті 100 ГПК України визначено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. п. 2, 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012р. № 4, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

За змістом вищевказаної Постанови Пленуму ВГСУ до актів законодавства, якими слід керуватись у вирішенні питань призначення судової експертизи в судовому процесі, відносяться, зокрема, Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98р. № 53/5, з урахуванням Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, також затверджених згаданим наказом Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 1.2. розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 N 53/5, з урахуванням Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, також затверджених згаданим наказом Міністерства юстиції України одним із видів експертиз є, зокрема, економічна експертиза: бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.

Відповідно до ч.3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Так суд зазначає, що, фактично, як первісні так і зустрічні позовні вимоги ґрунтуються на положеннях ст.216 ЦК України, з якими кореспондуються положення ст.1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З метою повного об`єктивного та справедливого вирішення спору у даній справі, судом, враховуючи положення ст.216 ЦК України, сторонам було поставлено питання щодо вартості послуги станом на день розгляду справи, а також питання щодо необхідності проведення експертизи для встановлення вартості відповідної послуги.

Так, обґрунтовуючи суму послуги, про стягнення вартості якої Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" заявлено зустрічні позовні вимоги, останній послався на те, що вартість відповідної послуги була погоджена сторонами у договорі у розмір 1,26 дол. США за тону.

Водночас Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" у своїх письмових поясненнях зазначило про необхідність призначення в рамках даної справи експертизи з метою визначення вартості послуги станом на"момент відшкодування".

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ", в свою чергу, заперечуючи проти призначення в рамках даної справи експертизи, зазначило, що визначення сторонами у договорі вартості послуги у розмірі 1,26 дол. США ґрунтувалось на Протоколі від 21.05.2014р. засідання постійно діючої комісії з напрацювання тарифних умов основної діяльності ДП "Іллічівський морський торгівельний порт", що діє на підставі наказу директора порту від 29.07.2013 №478 (т.2 а.с.48-49).

Надаючи оцінку таким поясненням сторін щодо вартості послуги, суд зауважує про неможливість врахування вартості послуги, визначеної договором, з урахуванням визнання його судом недійсним.

В свою чергу, наданий Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" Протокол від 21.05.2014р. свідчить, що вартість послуги була розрахована на підставі даних порту, зокрема, щодо обсягів вантажообігу, вантажопереробки та інших вихідних даних за 4 місяці 2014 року. Жодних інших доказів, у підтвердження вартості послуги станом на момент розгляду справи Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" не надано.

Враховуючи час, що минув з моменту прийняття такого протоколу, приймаючи до уваги, що доказів, що підтверджують вартість такої послуги станом на момент розгляду даної справи Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" суду надано не було, суд доходить висновку про доцільність призначення судової економічної експертизи з метою визначення вартості послуги станом на момент розгляду справи, оскільки для встановлення такої вартості необхідні спеціальні знання, а відповідна вартість може бути визначена внаслідок проведення аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 99 ГПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Враховуючи, що питання, які необхідно поставити на вирішення експертизи, сторонами належним чином суду запропоновано не було, суд вважає за необхідне поставити на вирішення експертизи наступні питання:

- Чи підтверджується документально вартість послуги зі сприяння створенню усіх необхідних умов для здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" діяльності на території Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт") за договором від 03.06.2014р. №1-П у розмірі 1,26 доларів США за 1 тонну?

- Встановити вартість відповідної послуги станом на дату проведення експертизи.

Частиною 3 статті 99 ГПК України визначено, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.

Відповідно до п.1.6 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції.

Оскільки пропозицій від сторін щодо експертної установи до суду не надходило, суд вважає за необхідне та доцільне проведення судової економічної експертизи доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Приймаючи до уваги позиції сторін щодо призначення експертизи, а також пояснення порту з приводу відсутності у підприємства коштів, суд, з метою повного та об`єктивного розгляду, вважаючи, що неоплата проведення експертизи у випадку покладення таких витрат на Державне підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" зумовить неможливість проведення відповідного експертного дослідження, вважає за необхідне покласти витрати за проведення експертизи на Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс".

Відповідно до п. ч.1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому у пункті 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання строків розгляду справи, визначених ГПК України, провадження у справі №916/1813/20 підлягає зупиненню до закінчення проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі №916/1813/20 судову економічну експертизу.

2. Доручити проведення судової економічної експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21).

3. Поставити перед судовою економічною експертизою наступні питання:

- Чи підтверджується документально вартість послуги зі сприяння створенню усіх необхідних умов для здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" діяльності на території Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт") за договором від 03.06.2014р. №1-П у розмірі 1,26 доларів США за 1 тонну?

- Встановити вартість відповідної послуги станом на дату проведення експертизи.

4. Керівнику Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України доручити проведення експертизи необхідному колу судових експертів відповідної галузі знань.

5. Попередити осіб, які безпосередньо проводитимуть судову експертизу, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків згідно до ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

6. Витрати з проведення експертизи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс"

7. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" надати до суду докази оплати експертизи.

8. Запропонувати експерту визначити коло необхідних документів та матеріалів для проведення експертизи.

9. Якщо під час проведення судової експертизи будуть встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких експерту не були поставлені питання, зобов`язати та надати можливість експерту у висновку викласти свої міркування і доводи щодо цих обставин.

10. Направити до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України матеріали справи №916/1813/20.

11. Провадження у справі №916/1813/20 зупинити до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.

Ухвала набирає чинності 28.09.2020р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повний текст складено 29 вересня 2020 р.

Суддя Ю.М. Щавинська