ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2020 р. м. Одеса Справа № 916/2235/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Комунального підприємства "Білгород-Дністровськводоканал" про стягнення заборгованості в сумі 198707,48 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Білгород-Дністровськводоканал" про стягнення заборгованості в сумі 198707,48 грн., у т.ч.: пені за прострочення оплати за поставлену електричну енергію - 127173,67 грн., 15% річних за прострочення оплати за поставлену електричну енергію - 54242,98 грн., інфляційних втрат - 17290,83 грн., посилаючись на наступне.

Між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" та Комунальним підприємством "Білгород-Дністровськводоканал" (споживач) укладений договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312. При цьому позивач вказує, що він виконує функції постачальника "останньої надії" (постачальник), діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП від 06.11.2018 р. № 1344 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 р. № 1023-р, відповідно до ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312.

Наразі позивач зазначає, що за положеннями ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному Правилами, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором (НКРЕКП), та є публічним договором приєднання. Договір регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник не спроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення у передбачених чинним законодавством чи договором випадках та є укладеним сторонами згідно ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України з початку фактичного постачання електричної енергії споживачу (п. 3.4.4 Правил).

27.12.2018 р. на виконання ч. 11 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" ДПЗД "Укрінтеренерго" як постачальником "останньої надії" на своєму офіційному веб-сайті у мережі інтернет за адресою www.uie.kiev.ua розміщено: Порядок приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; додаток № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; "комерційна пропозиція № 2 від 27.12.2018 р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії"; додаток до комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 р. "Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", додаток до комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018р. "Зміни № 1 від 31.01.2019 року до комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".

При цьому позивач посилається на ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", яка кореспондується з умовами, що зазначені в додатку 1 "Комерційна пропозиція № 2" до договору, за якими договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Згідно п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).

Згідно п. 5.8 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Так, за ствердженнями позивача, згідно даних, отриманих від операторів системи розподілу (передачі) АТ "Одесаобленерго", КП "Білгород-Дністровськводоканал" було споживачем постачальника з 01.01.2019 р. по 31.03.2019 р. включно, що підтверджено звітами щодо фактичного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) АТ "Одесаобленерго" за січень, лютий та березень 2019.

Умовами комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 року, що є невід`ємним додатком до договору, встановлено обов`язок сплати споживачем 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора системи розподілу (передачі).

В додатку 1 "Комерційна пропозиція № 2" від 27.12.2018 р. передбачено, що остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання споживача, отриманих від ОСР. У разі наявності зауважень до акту купівлі - продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії.

Наразі позивач зазначає, що відповідно до п. 5.10 договору про постачання електричної енергії з постачальником "останньої надії" та комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 р. оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

За ствердженнями позивача, на виконання зазначеного договору на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії КП "Білгород-Дністровськводоканал", за даними АТ "Одесаобленерго", ДПЗД "Укрінтеренерго" складені:

- рахунок № 68 /13/001/03742 від 12.02.2019 р., у відповідності до даних оператора системи про обсяги споживання електричної енергії по 2 класу напруги - 368524 кВт.*год., за період січень 2019 р. на суму 1206214,43 грн. (з урахуванням ПДВ). Позивачем та відповідачем погоджено обсяги спожитої електричної енергії за січень 2019 р. та вартість такої електричної енергії шляхом підписання акту № 000812 купівлі-продажу електроенергії від 31.01.2019 р. до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії";

- рахунок № 68/13/002/04988 від 05.03.2019р. у відповідності до даних оператора системи про обсяги споживання електричної енергії по 2 класу напруги - 311046 кВт.*год., за період лютий 2019 р. на суму 1018083,42 грн. (з урахуванням ПДВ). Позивачем та відповідачем погоджено обсяги спожитої електричної енергії за лютий 2019 р. та вартість такої електричної енергії шляхом підписання акту № 001352 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2019 р. до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії";

- рахунок № 68/13/003/05900 від 06.04.2019 р. у відповідності до даних оператора системи про обсяги споживання електричної енергії по 2 класу напруги - 294596 кВт.*год., за період березень 2019 р. на суму 964240,99 грн. (з урахуванням ПДВ). Позивачем та відповідачем погоджено обсяги спожитої електричної енергії за березень 2019 р. та вартість такої електричної енергії шляхом підписання акту № 002178 купівлі-продажу електроенергії від 31.03.2019 р. до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Крім того, як стверджує позивач, рахунки за спожиту електричну енергію оплачені відповідачем в повному обсязі на загальну суму 3188537,84 грн. згідно платіжних доручень: № 11 від 04.03.2019 р., № 42251226 від 29.03.2019 р., № 21 від 19.04.2019 р., № 34 від 02.08.2019 р.

Разом з тим позивач вказує, що у комерційній пропозиції № 2 від 27.12.2018 р., яка є додатком № 1 до договору, в розділі "додаткові зобов`язання споживача" встановлено збільшення розміру процентів до 15% у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), та слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором у відповідності з п. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, як вказує позивач, відповідно до протоколу розрахунку за типом заборгованості відповідачу нараховані 15% річних за період з 26.02.2019 р. по 02.08.2019 р. в сумі 54242,98 грн., що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання.

Крім того, відповідно до протоколу розрахунку за типом заборгованості відповідачу нараховані інфляційні втрати за період з 01.03.2019 р. по 01.08.2019 р. на суми прострочених платежів, загальна сума яких складає 17290,83 грн.

Поряд з цим згідно протоколу розрахунку за типом заборгованості нарахована відповідачу пеня за період з 26.02.2019 р. по 02.08.2019р. (включно) на суми прострочених платежів складає 127173,67 грн.

До того позивач зазначає, що відповідачу була направлена вимога про сплату штрафних санкцій від 26.02.2020 р. за № 44/10-357/пон на суму 198707,48 грн., яку відповідач отримав 26.02.2020 р. Однак, відповіді від КП "Білгород-Дністровськводоканал" не надходило, що стало підставою для стягнення з відповідача вказаної суми в судовому порядку.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.08.2020 р. позов Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2235/20 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01.09.2020 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.09.2020 р. у справі № 916/2235/20 розгляд справи відкладено на 30 вересня 2020 р. з огляду на неявку представників сторін.

02.09.2020 р. від позивача до господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в засідання суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані поштові повідомлення про вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі від 04.08.2020 р. (а.с. 106), ухвали суду про відкладення розгляду справи від 01.09.2020 р. (а.с. 114).

Разом з тим, з урахуванням положень ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Також з огляду на відсутність відзиву на позов відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року № 1023-р "Про визначення державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" вказане державне підприємство визначено постачальником "останньої надії" з 1 січня 2019 р. до 1 січня 2021 р.; територією провадження діяльності зазначеного підприємства визначено територію України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Пунктом 3 вказаного розпорядження рекомендовано Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго": 1) з 1 квітня 2019 р. укласти договори про постачання електричної енергії за вільними цінами з усіма споживачами, постачання яким здійснювалося з 1 січня 2019 р. постачальником "останньої надії", за умови відсутності у зазначених споживачів укладених з 1 квітня 2019 р. договорів про постачання електричної енергії з іншим електропостачальником; врегулювати питання щодо заборгованості за електричну енергію перед державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", яка виникла у зазначених споживачів, шляхом укладення договорів про реструктуризацію заборгованості, що утворилася на 1 квітня 2019 р. за договором постачання електричної енергії "останньої надії"; 2) укласти договори про постачання електричної енергії за вільними цінами з усіма вугледобувними підприємствами державної форми власності або господарськими товариствами з видобутку вугілля, 100 відсотків акцій яких належать державі, за умови відсутності у зазначених підприємств (господарських товариств) укладених з 1 липня 2019 р. договорів про постачання електричної енергії з іншим електропостачальником.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.

Згідно ч. 2, 4 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначення постачальника "останньої надії" здійснюється рішенням Кабінету Міністрів України за результатами конкурсу, проведеного у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Якщо конкурс не відбувся, Кабінет Міністрів України з метою забезпечення загальносуспільних інтересів може тимчасово, на строк до шести місяців, покласти обов`язки щодо виконання функцій постачальника "останньої надії" на електропостачальника державної форми власності, який відповідає кваліфікаційним вимогам та критеріям. Межі території здійснення діяльності постачальника "останньої надії" визначаються в умовах конкурсу. У межах території здійснення діяльності одного постачальника "останньої надії" не допускається провадження діяльності іншими постачальниками "останньої надії". Постачальник "останньої надії" призначається на строк до трьох років.

В п. 6.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. № 312, встановлено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається день припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником. Адміністратор розрахунків повідомляє дату переведення споживача на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" постачальнику (постачальникам) послуг комерційного обліку.

Відповідно до ч. 6 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

За положеннями ч. 11 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" має повідомити споживачу умови постачання, ціни на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника. Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднити зазначену інформацію на своєму офіційному веб-сайті.

Так, 27 грудня 2018 року на виконання ч. 11 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 3.4.1 ПРРЕЕ, ДПЗД "Укрінтеренерго" як постачальником "останньої надії" на своєму офіційному веб-сайті у мережі інтернет за адресою www.uie.kiev.ua розміщено: Порядок приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; додаток № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; "комерційна пропозиція № 2 від 27.12.2018 р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії"; додаток до комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 р. "Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", додаток до комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 р. "Зміни № 1 від 31.01.2019 року до комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", яка кореспондується з умовами, що зазначені в додатку 1 "Комерційна пропозиція № 2" до договору, договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Так, судом з`ясовано, що відповідач як споживач приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", а також погодився на умови, наведені в комерційній пропозиції № 2.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Положення ч.1 ст. 634 ЦК України передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2019 року між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (постачальник) та Комунальним підприємством "Білгород-Дністровськводоканал" (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" № 1Е, відповідно до п. 2.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).

Згідно п. 2.2 договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії. Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну та комерційну діяльність.

В п. 3.1 договору визначено, що постачальник здійснює постачання електричної енергії споживачу з моменту припинення постачання електричної енергії споживачу діючим електропостачальником у випадках, зазначених у пункті 3.2 цієї глави.

В п. 3.2 договору передбачено, що постачальник забезпечує гарантоване та безперервне постачання електричної енергії споживачу протягом всього строку постачання, у разі: банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; закінчення строку дії ліцензії, призупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; невиконання або неналежного виконання попереднім електропостачальником вимог правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, а на перехідний період - договору між членами оптового ринку електричної енергії України, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; необрання споживачем нового електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; в інших випадках, передбачених ПРРЕЕ.

За умовами п. 3.4 договору електрична енергія постачається до електроустановок споживача протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Якщо після закінчення зазначеного строку постачання електричної енергії споживач не розпочав процедуру зміни електропостачальником, постачання електричної енергії на об`єкт призупиняється.

В п. 3.5 договору встановлено, що постачальник здійснює постачання електричної енергії споживачу на тих же умовах, що і з попереднім електропостачальником, в частині здійснення розрахунків, способу оплати.

Постачальник отримує від оператора системи всю необхідну інформацію щодо умов договору про постачання електричної енергії, які діяли між споживачем та попереднім електропостачальником.

У разі ненадання зазначеної інформації оператором системи за 5 календарних днів до початку розрахункового періоду, постачання споживачу здійснюється на умовах, визначених додатком 1 до договору (комерційна пропозиція).

За положеннями п. 3.6 договору з першим рахунком за електричну енергію, який надає постачальник споживачу, постачальник має надати споживачу інформацію про: ціни (тарифи) та термін дії договору (не більше 90 діб); оплату послуг з розподілу через постачальника з наступним переведенням цієї оплати оператору системи; право споживача змінити постачальника. Постачальник не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за електричну енергію, що не визначена цим договором.

Початок постачання електричної енергії споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ у разі укладення договору між сторонами (п. 3.7 договору).

Згідно п. 3.8 договору оплачений споживачем рахунок за спожиту електричну енергію, наданий постачальником, є прийняттям (акцептуванням) умов цього договору з боку споживача.

Відповідно до п. 4.1 договору для забезпечення безперервного надання послуг з постачання електричної енергії споживачу, постачальник зобов`язується здійснювати своєчасну закупівлю електричної енергії в обсягах, що надаються споживачем за 15 днів до початку розрахункового періоду та за належних умов забезпечать задоволення попиту на споживання електричної енергії споживачем.

Як передбачено п. 5.1 договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", яка є додатком 1 до договору.

Положеннями п. 5.2 договору визначено, що спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни за електричну енергію.

Пунктом 5.6 договору передбачено, що інформація про діючу ціну (тариф) на електричну енергію постачальника має бути розміщена на офіційному веб-сайті Постачальника не пізніше, ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування.

Згідно п. 5.7 договору ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування диференційованих цін (тарифів) на електричну енергію вказані в рахунках суми відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (тарифів).

В п. 5.8 договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

За положеннями п. 5.9 договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок).

При цьому споживач не обмежується в праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника, та в інший не заборонений законодавством спосіб.

Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника.

Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Згідно п. 5.10 договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційної веб- сторінки для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Відповідно до п. 5.11 договору, якщо споживач не здійснив оплату за цим договором в строк, передбачений додатком 1 до договору (комерційною пропозицією), постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. Споживач має сплатити за вимогою постачальника пеню у розмірі, яка зазначається в комерційній пропозиції.

Як передбачено п.п. 1 п. 6.1 договору, споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому договорі.

В п. 2, 6 п. 6.2 договору визначено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору; відшкодовувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань перед постачальником, що покладені на нього чинним законодавством, та/або цим договором.

Згідно п.п. 1, 2 п. 7.1 договору постачальник має право отримувати від споживача оплату за поставлену електричну енергію; оформлювати та надавати платіжні документи споживачу у строки, визначені цим договором (додаток 1 "комерційна пропозиція").

За умовами п.п. 1, 2, 3, 4 п. 7.2 договору постачальник зобов`язується забезпечувати постачання електричної енергії в порядку та на умовах, визначених цим договором; забезпечувати комерційну якість послуг з постачання електричної енергії відповідно до вимог чинного законодавства та цього договору; обчислювати і виставляти рахунки споживачу за поставлену електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбаченому ПРРЕЕ та цим договором; з першим рахунком за спожиту електричну енергію поінформувати споживача про наявний період часу для постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", ціну (тариф) на електричну енергію та про оплату послуг з розподілу через постачальника (з наступним переведенням цієї оплати оператору системи).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п. 9.1 договору).

В п. 9.2 договору встановлено, що постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником, виключно у разі: порушення споживачем термінів розрахунків з постачальником - в розмірі, погодженому сторонами в цьому договорі; відмови споживача надати представнику постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків постачальника.

За положеннями п. 10.1 договору споживач має право в будь-який час змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 календарний день до такої зміни вказавши дату або період такої зміни (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

Відповідно до п. 13.1 договору останній набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Також, як вбачається з матеріалів справи, між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (постачальник) та Комунальним підприємством "Білгород-Дністровськводоканал" (споживач) було підписано додаток № 1 до вказаного договору - „Комерційна пропозиція № 2 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", яка є невід`ємним додатком до договору.

Так, у вказаній Комерційній пропозиції № 2 визначені наступні умови, зокрема:

- ціна, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії": ціна на електричну енергію формується згідно Порядку формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 р. № 1179. Ціни постачальника наведені у додатку до цієї комерційної пропозиції;

- спосіб (порядок) та строки оплати за постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", відповідно до якого споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора систем розподілу (передачі) (далі - ОС). Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання споживача, отриманих від ОС. У разі наявності зауважень до акта купівлі-продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. Уповноважені особи постачальника та споживача терміново проводять переговори з метою усунення розбіжностей. До усунення розбіжностей сторони керуються даними, вказаними ОС, з подальшим коригуванням після врегулювання розбіжностей. Оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, зазначений у договорі або розрахункових документах. У разі перевищення суми платежу, що підлягає оплаті за розрахунковий період, надлишок отриманих коштів зараховується як оплата заборгованості попередніх періодів з найдавнішим терміном виникнення, а за відсутності такої, в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. При здійснені оплати за електричну енергію споживач обов`язково зазначає у призначені платежу номер та дату рахунку та період за який здійснюється оплата;

- спосіб оплати за послугу з розподілу електричної енергії: споживач здійснює плату за послугу з розподілу електричної енергії через постачальника;

- розмір пені: за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ) від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Пеня споживачем сплачується на підставі рахунків постачальника, а у разі незгоди споживача, стягується в судовому порядку;

- додаткові зобов`язання споживача: споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника не зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання. Споживач зобов`язаний надати постачальнику наступні документи: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР), роздрукований із мережі інтернет, або копію довідки, або копію виписки з ЄДР; належним чином завірена копія документа про підтвердження повноважень особи на підписання документів, пов`язаних з виконанням договору, у тому числі акти купівлі-продажу (витяг з установчого документа про повноваження керівника (статут, положення, тощо для юридичних осіб), копія довіреності, виданої в установленому порядку тощо); витяг з реєстру платників податку на додану вартість (ПДВ) або довідку довільної форми про статус неплатника ПДВ;

- позовна давність: керуючись ст. 259 ЦК України, сторони домовились встановити в цьому договорі збільшений строк позовної давності: строк загальної позовної давності щодо вимог про стягнення боргу тривалістю п`ять років; строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) тривалістю два роки;

- термін дії договору та термін постачання електричної енергії: цей договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів. Якщо споживач протягом 90 календарних днів не укладе відповідний договір про постачання з іншим електропостачальником або договір купівлі-продажу електричної енергії на ринку електричної енергії, електроживлення його об`єкта (об`єктів) має бути припинено оператором системи за зверненням постачальника.

Так, у вказаній комерційній пропозиції № 2 зазначено, що остання є чинною з 27.12.2018 р.

Як вбачається із матеріалів справи, до комерційної пропозиції № 2 укладено додаток № 2 „Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".

При цьому судом встановлено, що 22.02.2019 р. між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (постачальник) та Комунальним підприємством "Білгород-Дністровськводоканал" (споживач) було укладено додаткову угоду № 1e-d про закупівлю послуг з постачання електричної енергії до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", відповідно до п. 1 якої договір доповнено пунктами 2.3 та 2.4 такого змісту: "2.3 Найменування предмета закупівлі: за кодом згідно Національного класифікатора ДК 021:2015-09310000-5-електрична енергія (постачання електричної енергії). 2.4. Очікуваний обсяг постачання електричної енергії на І квартал 2019 р. об`єктів споживача за АТ "Одесаобленерго" як оператора системи розподілу становить 1067700 кВт*год, у тому числі за місяцями та кварталами (кВт*год): січень - 355900,00; лютий - 355900,00; березень - 355900,00. Обсяги закупівлі послуг з постачання електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків".

Також згідно п . 2 додаткової угоди № 1e-d сторони доповнили договір пунктами 5.17, 5.18 та 5.19 такого змісту: "5.17 Вартість послуг за цим договором визначається як очікувана вартість обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 2.4 цього договору та становить: 2912240,73 грн. (два мільйони дев`ятсот дванадцять тисяч двісті сорок грн. 73 коп.), крім того ПДВ 582 448, 14 грн. (п`ятсот вісімдесят дві тисячі чотириста сорок вісім грн. 14 коп.), всього з ПДВ - 3494688,87 грн. (три мільйони чотириста дев`яносто чотири тисячі шістсот вісімдесят вісім грн. 58 коп.), у тому числі: загальний фонд 1164894,86 грн., враховуючи ПДВ 194149,14 грн., спеціальний фонд - ______грн., враховуючи ПДВ____ :____грн., за рахунок відшкодованих коштів _____грн., враховуючи ПДВ ______грн. За рахунок власних коштів підприємства 2329794,01 грн., враховуючи ПДВ 388399, 00 грн.". 5.18 Вартість послуг за цим договором може змінюватися у випадках, передбачених діючим законодавством України, зокрема статтею 36 Закону України "Про публічні закупівлі". Внесення таких змін узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору. Така додаткова угода готується споживачем за результатами моніторингу цін на послуги на сайті постачальника, а її оферта має бутті надана постачальнику для підписання до дати введення зміненої ціни. В будь-якому випадку, в разі якщо споживач не повідомив про незгоду із новою ціною та дострокове розірвання, в зв`язку з цим, договору, споживач не має права відмовлятись від застосування нових цін, а відповідна додаткова угода підписується із застосуванням положень ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України. 5.19 Попередню оплату споживач здійснює відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти".

Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 1e-d сторонами доповнено пункт 12.5 договору реченням наступного змісту: "Спірні питання щодо відшкодування сторонами збитків та/або визначення їх розміру вирішуються у судовому порядку".

Згідно п. 5 додаткової угоди № 1e-d пункт 13.1 договору викладено в наступній редакції: "п. 13.1 Цей договір діє до 31 березня 2019 р., а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 212 та ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України сторони узгодити застосування відкладальної обставини щодо розповсюдження дії договору на відносини, які виникли з 01 січня 2019 р.".

15.03.2019 р. між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (постачальник) та Комунальним підприємством "Білгород-Дністровськводоканал" (споживач) була укладена додаткова угода № 2e-d про закупівлю послуг з постачання електричної енергії до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", згідно п. 1 якої пункт 5.17 договору викладено в наступній редакції: "5.17 Вартість послуг за цим договором визначається як очікувана вартість обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 2.4 цього договору та становить: 2912240,73 грн. (два мільйони дев`ятсот дванадцять тисяч двісті сорок грн. 73 коп.), крім того ПДВ 582448,14 грн. (п`ятсот вісімдесят дві тисячі чотириста сорок вісім грн. 14 коп.), всього з ПДВ - 3494688,87 грн. (три мільйони чотириста дев`яносто чотири тисячі шістсот вісімдесят вісім грн. 58 коп.), у тому числі: загальний фонд 3494688,87 грн., враховуючи ПДВ 582448,14 грн., спеціальний фонд ___грн., враховуючи ПДВ ___грн., за рахунок відшкодованих коштів ____грн., враховуючи ПДВ _____грн. За рахунок власних коштів підприємства _____, враховуючи ПДВ ____грн.".

Згідно п. 2 додаткової угоди № 2e-d остання набирає чинності з 01 січня 2019 р. та діє

до 31 березня 2019 р., а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 212 та ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України сторони додатковою угодою можуть узгодити застосування відкладальної обставини, чи розповсюдження дії договору на відносини, які виникли, в разі виникнення такої необхідності.

Також 04.06.2019 р. між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (постачальник) та Комунальним підприємством "Білгород-Дністровськводоканал" (споживач) була укладена додаткова угода № 5e-d про закупівлю послуг з постачання електричної енергії до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", згідно п. 1 якої сторонами внесені зміни до пункту 2.4 договору та викладено його в редакції: "2.4 Фактичний обсяг постачання електричної енергії на січень-березень 2019 р. об`єктів споживача за АТ "Одесаобленерго" як оператора системи розподілу становить 974166 кВт*год, у тому числі за місяцями та кварталами (кВт*год): січень - 368524,00; лютий - 311046,00; березень - 294596,00".

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 5e-d сторони внесли зміни до пункту 5.17 договору та виклали його в редакції: "5.17 Вартість послуг за цим договором визначається як очікувана вартість обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 2.4 цього договору та становить: 2657115,70 грн. (два мільйони шістсот п`ятдесят сім тисяч сто п`ятнадцять грн. 70 коп.), крім того ПДВ 531423,14 грн. (п`ятсот тридцять одна тисяча чотириста двадцять три грн. 14 коп.), всього з ПДВ - 3188538,84 грн. (три мільйони сто вісімдесят вісім тисяч п`ятсот тридцять вісім грн. 84 коп.), у тому числі: загальний фонд 2984425,97 грн., враховуючи ПДВ 497404,33 грн., за рахунок виплат пільг та субсидій 204112,87 грн., враховуючи ПДВ 34018,81 грн.".

Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 5e-d сторонами внесено зміни до пункту 13.1 договору та викладено його в редакції: "Цей договір набирає чинності з 01.01.2019 р. та діє до 31.03.2019 р., а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором".

Отже, відповідач є споживачем електричної енергії на умовах, визначених у вказаному договорів та в комерційній пропозиції № 2 до договору.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

В свою чергу відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, укладений між сторонами по справі договір, за яким позивач здійснював постачання електроенергії відповідачу, є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В свою чергу згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

На підтвердження фактичного споживання відповідачем активної електричної енергії позивачем подано до матеріалів справи підписані сторонами акти купівлі-продажу електроенергії до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27.12.2018 року (публічний договір), а саме:

- від 31.01.2019 р. за січень 2019 р., за яким постачальник поставив споживачу, а споживач прийняв 368524,00 кВт/год. електроенергії на загальну суму 1206214,43 грн. (в т.ч. ПДВ);

- від 28.02.2019 р. за лютий 2019 р., за яким постачальник поставив споживачу, а споживач прийняв 311046,00 кВт/год. електроенергії на загальну суму 1018083,42 грн. (в т.ч. ПДВ);

- від 31.03.2019 р. за березень 2019 р., за яким постачальник поставив споживачу, а споживач прийняв 294596,00 кВт/год. електроенергії на загальну суму 964240,99 грн. (в т.ч. ПДВ).

Згідно п. 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Як з`ясовано судом, позивачем кожного місяця виставлялись відповідачу рахунки за спожиту електричну енергію, які були отримані з боку відповідача, а саме: рахунок № 68/13/О01/03742 від 12.02.2019 р. за спожиту електричну енергію за січень 2019 р. на суму 1206214,43 грн. (в т.ч. ПДВ 201035,74 грн.), який отримано споживачем 19.02.2019 р., про що свідчить відмітка про отримання на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення; рахунок № 68/13/О02/04988 від 05.03.2019 р. за спожиту електричну енергію за лютий 2019 р. на суму 1018083,42 грн. (в т.ч. ПДВ 169680,57 грн.), який отримано споживачем 15.03.2019 р., про що свідчить відмітка про отримання на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення; рахунок № 68/13/О03/05900 від 06.04.2019 р. за спожиту електричну енергію за березень 2019 р. на суму 964240,99 грн. (в т.ч. ПДВ 160706,83грн.), який отримано споживачем 15.04.2019 р., про що свідчить відмітка про отримання на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Наразі в матеріалах справи наявні звіти АТ "Одесаобленерго" про обсяги електричної енергії, які були спожиті у розрахунковому періоді січень-березнь 2019 р. по точкам комерційного обліку, в т.ч. по споживачу КП "Білгород-Дністровськводоканал".

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, постачання позивачем відповідачу електроенергії протягом 90 днів та прийняття цієї електроенергії відповідачем є підставою виникнення у останнього зобов`язання оплатити спожиту електроенергією відповідно до умов договору та чинного законодавства згідно виставлених рахунків на оплату вартості спожитої активної електроенергії, копії яких поряд зі звітами про спожиті обсяги електричної енергії наявні в матеріалах справи.

Як встановлено судом, відповідач здійснив оплату за спожиту електричну енергію за період з січня 2019 р. по березень 2019 р. включно, проте з порушенням строків, визначених умовами договору та додатку № 1 до нього (комерційна пропозиція № 2), що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи, а саме: № 11 від 04.03.2019 р. на суму 1164894,86 грн., № 42251226 від 29.03.2019 р. на суму 42000,00 грн., № 21 від 19.04.2019 р. на суму 1018083,42 грн., № 34 від 02.08.2019 р. на суму 963560,56 грн.

За ствердженнями позивача, останній сумлінно виконував свої обов`язки за договором, тоді як відповідачем протягом періоду поставки несвоєчасно проводились розрахунки за поставлену електроенергію, що не спростовано останнім в ході розгляду справи. У зв`язку з невиконанням належним чином відповідачем грошового зобов`язання з оплати електричної енергії, поставленої в січні 2019 року - березні 2019 року, позивачем відповідно до умов договору та комерційної пропозиції № 2 було нараховано пеню в загальному розмірі 127173,67 грн., а також відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та умов комерційної пропозиції № 2 - 15% річних від простроченої суми в загальному розмірі 54242,98 грн. та інфляційні втрати в сумі 17290,83 грн., які заявлені до стягнення.

Щодо вимог позивача про стягнення пені в сумі 127173,67 грн. суд зазначає наступне.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна оплата спожитої електроенергії) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Також згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень частини 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання, незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Так, в Комерційній пропозиції № 2 (додаток № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" № 1Е) передбачено, що за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ) від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Пеня споживачем сплачується на підставі рахунків постачальника, а у разі незгоди споживача, стягується в судовому порядку.

Згідно ч. 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобов`язання щодо здійснення повної та своєчасної оплати вартості спожитої активної електроенергії за період з січня 2019 р. по березень 2019 р. включно, а також те, що сторонами в умовах Комерційної пропозиції № 2 (додаток № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" № 1Е) погоджено нарахування пені за несвоєчасну оплату платежів, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, виходячи з облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді прострочення. Дослідивши та перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми пені в розмірі 127173,67 грн., судом встановлено, що вказаний розрахунок пені був здійснений позивачем вірно, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорено.

Щодо нарахування 15% річних в сумі 54242,98 грн. та інфляційних втрат в сумі 17290,83 грн. суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту позову, підставою для нарахування 15% річних та інфляційних втрат позивачем визначено умови Комерційної пропозиції № 2 (додаток № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" № 1Е), наведені в розділі „Додаткові зобов`язання споживача".

Так, згідно вказаних умов Комерційної пропозиції № 2 (додаток № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" № 1Е), що містяться в матеріалах справи, споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника не зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Отже, наведені умови Комерційної пропозиції № 2, що є невід`ємним додатком до договору, звільняють відповідача від обов`язку сплачувати 15% річних та інфляційні втрати у разі прострочення споживачем виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірпроцентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що дія вказаної статті ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

При цьому абзацом 3 пункту 3.6 договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" № 1Е сторони передбачили, що постачальник не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за електричну енергію, що не визначена цим договором.

За приписами ст.ст. 627, 628 Цивільного України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, оскільки при укладенні договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" № 1Е від 22.02.2020 р. та додатку № 1 до нього (Комерційна пропозиція № 2) сторони в письмовій формі досягли згоди щодо звільнення споживача від зобов`язання по сплаті інфляційних втрат та 15% річних у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 15% річних у розмірі 54242,98 грн. та інфляційних втрат в сумі 17290,83 грн. є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" обґрунтовані частково, у зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось частково на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1907,60 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Комунального підприємства "Білгород-Дністровськводоканал" про стягнення заборгованості в сумі 198707,48 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Комунального підприємства "Білгород-Дністровськводоканал" (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, провулок Водопровідний, буд. 1; ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85; ) пеню в сумі 127173/сто двадцять сім тисяч сто сімдесят три/грн. 67 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1907/одна тисяча дев`ятсот сім/грн. 60 коп.

3. В задоволенні решти частини позовних вимог Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Комунального підприємства "Білгород-Дністровськводоканал" відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 02 жовтня 2020 р.

Суддя В.С. Петров