ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 справа № 914/2404/19 (914/272/20)

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З., при секретарі Х. Гусак, розглянувши матеріали

позовної заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Лісопостач", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар", м.Городок, Львівська область

про стягнення 97 478,01 грн заборгованості

в межах провадження у справі № 914/2404/19

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБ Сад", с. Братковичі, Городоцький район, Львівська область

та за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", м. Київ

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" (81500, Львівська область, м. Городок, вул. Львівська, 274А; )

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Позов заявлено Товариством з додатковою відповідальністю "Компанія Лісопостач" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" 97 478,01 грн заборгованості.

Ухвалою суду від 06.02.2020 справу за №914/272/20 за позовом Товариством з додатковою відповідальністю "Компанія Лісопостач" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" про стягнення 137 873,58 грн заборгованості прийнято до розгляду в межах провадження справи №914/2404/19 про банкрутство ТОВ «Яблуневий Дар» та присвоєно номер провадження -914/2404/19 (914/272/20) та призначено на 26.02.2020. Ухвалою суду від 26.02.2020 підготовче судове засідання відкладено на 18.03.2020. Ухвалою суду від 18.03.2020 у зв`язку із введенням карантинних заходів розгляд справи був відкладений без зазначення дати. Ухвалою суду від 05.08.2020 розгляд справи призначено на 19.08.2020. 19.08.2020 ухвалою суду справу призначено до розгляду на 01.09.2020.

Позиції сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами існують договірні відносини на підставі договору поставки №107/РТ/209 від 10.09.2019, відповідно до умов якого, постачальник зобов`язувався поставити у встановлений договором строк, а покупець зобов`язується прийняти наступний товар і оплатити його ціну на умовах, передбачених договором.

На виконання умов договору позивачем здійснено поставку товару відповідачу на суму 135 660,00 грн.

Відповідачем здійснено часткову оплату за отриманий товар на суму 43 000,00 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за укладеним договором позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача 135 660,00 грн. основного боргу, 812,74 грн. інфляційних втрат та 1 400,84грн.

У заяві про зменшення позовних вимог від 31.08.2020 р. за вх.№ 2038/20 позивач зазначив, що відповідачем сплачено позивачу грошові кошти за поставлений товар за договором у розмірі 43 000,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 92 660,00 грн, втрати від інфляції у розмірі 2 158,90 грн, 3% річних у розмірі 2 659,11 грн. Також, просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу на суму 13 600,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією вих.№ 0710-01 від 07.10.2019 року. Після отримання претензії відповідачем перераховано на поточний рахунок позивача суму основного боргу в розмірі 43 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 6704 від 18.10.2019 року на суму 25 000,00 грн., № 7164 від 06.11.2019 року на суму 3 000,00 грн. та № 7219 від 08.11.2019 року на суму 15 000,00 грн.

Також, відповідач заперечує проти розміру відшкодування вартості правничої допомоги. Як стверджує відповідач, дана справа є нескладною, в розумінні ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, є малозначною та не потребує вивчення великої кількості документів і судової практики, а надані адвокатом послуги не відносяться до категорії складних та не пов`язані із застосуванням значного обсягу законодавства. Відповідач вважає, що заявлена до відшкодування позивачем вартість правничої (адвокатської) допомоги не є співрозмірною щодо наданих послуг.

Судове засідання 30.09.2020 сторони не з`явивлись, хоча належним чином були повідомлені про час і дату судового засідання, про що докази є в матеріалах справи.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Лісопостач" зареєстровано за адресою: вул. Лугова, 16, м. Київ, 04074; місцезнаходження відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" зареєстровано за адресою: вул. Львівська, 274 А, м. Городок, Львівська область, на вказані адреси скеровувались ухвали господарського суду рекомендованими листами.

В разі якщо ухвалу про відкриття провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

До матеріалів справи долучено докази належного повідомлення сторін про судове засідання, відкладене на 30.09.2020.

Згідно з відомостями, які отримані судом з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта», поштове відправлення ухвали суду від 01.09.2020 про відкладення розгляду справи на 30.09.2020, отримане представником позивача 16.09.2020, представником відповідача 05.09.2020. До матеріалів справи долучено витяг з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Заяви і клопотання сторін.

14.02.2020 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву за вх. №8162/20 з додатками.

25.02.2020, 16.03.2020, 19.03.2020, 13.08.2020, 31.08.2020 позивачем подано заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача.

31.08.2020 на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог за вх. №2038/20.

Інших заяв, клопотань та заперечень сторони не подавали.

Обставини справи.

10 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Лісопостач» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» укладено договір поставки №107/РТ/209.

За умовами якого (пункт 1.1. договору) постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити його вартість. Пунктом 1.2. договору визначено, що найменування, одиниця вимірювання, ціна та кількість товару, що постачається, зазначаються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору.

З метою уточнення умов поставки та розрахунків за товар, 11 вересня 2019 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №107/РТ/2019 від 10 вересня 2019 року.

Відповідно до пункту 2.3. договору (в редакції додаткової угоди). Покупець здійснює оплату товару на підставі виставленого рахунку в термін до 7 банківських днів, починаючи з дня, наступного за днем поставки товару покупцю. Також, за цим Договором можлива оплата на умовах повної чи часткової передоплати.

Згідно з пунктом 2.4. договору, оплата за товар здійснюється у національній валюті України - гривня, шляхом перерахування грошових коштів з рахунків ТОВ «Яблуневий Дар» на поточний рахунок постачальника. Товар вважається поставлений покупцю після його фактичного відвантаження водієм постачальника з підписанням видаткової накладної покупцем (уповноваженим представником покупця (пункт 3.3. договору в редакції Додаткової угоди).

На виконання умов договору, постачальник в період з 13 вересня 2019 року по 18 вересня 2019 року відвантажив покупцю товар - тріску паливну у кількості 90,44 тон на загальну суму 135 660,00 грн за наступними видатковими накладними: від 13 вересня 2019 року №1309-01 на суму 32 700,00 грн. з ПДВ; від 14 вересня 2019 року №1409-01 на суму 32 910,00 грн. з ПДВ; від 17 вересня 2019 року №1709-01 на суму 35 760,00 грн. з ПДВ; від 18 вересня 2019 року №1809-02 на суму 34 290,00 грн. з ПДВ.

Факт поставки та приймання товару покупцем підтверджується підписами уповноваженої особи покупця у видаткових накладних про отримання товару, а також відтиском печатки покупця. Крім того, поставка товару покупцю також підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними: від 13 вересня 2019 року №1309-01; від 14 вересня 2019 року №1409-01; від 17 вересня 2019 року № 1709-01; від 18 вересня 2019 року №1809-02.

У порушення зобов`язань за договором, відповідач не здійснив оплати за поставлений позивачем товар (тріску паливну) за період з 13 вересня 2019 року по 18 вересня 2019 року. З урахуванням умов договору (пункт 2.3.), граничні строки оплати за товар, сплинули у наступні дати: за видатковою накладною від 13 вересня 2019 року №1309-01 - 24 вересня 2019 року; за видатковою накладною від 14 вересня 2019 року № 1409-01 - 24 вересня 2019 року; за видатковою накладною від 17 вересня 2019 року №1709-01 - 26 вересня 2019 року; за видатковою накладною від 18 вересня 2019 року №1809-02 - 27 вересня 2019 року.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 07.10.2019 щодо невиконання зобов`язань за договором поставки та додаткової угоди, в якій вимагав в строк, не пізніше 3 календарних днів з моменту отримання даної претензії виконати зобов`язання за договором та здійснити оплату товару на поточний рахунок постачальника та письмово повідомити про результати розгляду даної претензії.

Як вбачається з матеріалів справи, після отримання претензії відповідачем здійснено оплату на поточний рахунок позивача суму основного боргу в розмірі 43 000,00 грн. До матеріалів справи долучено копії наступних платіжних доручень про сплату вказаної заборгованості: платіжне доручення №6704 від 18.10.2019 на суму 25 000,00 грн, платіжне доручення №7164 від 06.11.2019 на суму 3 000,00 грн, платіжне доручення №7219 від 08.11.2020 на суму 15 000,00 грн.

Частиною другою статі 11 ЦК України та статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що однією з підстав виникнення зобов`язань є договір. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень статті 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За умовами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями ст. 625 ЦК України внормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом норми частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до пункту 4.1. договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України. Згідно з пунктом 4.2 договору, порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

З врахуванням зазначеного, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати за отриманий товар, з врахуванням оплат, здійснених відповідачем, позивач просить стягнути з відповідача 92 660,00 грн основного боргу, 2 158,90 грн втрат від інфляції та 2 659,11 грн 3% річних.

Судом здійснено перерахунок розміру втрат від інфляції та встановлено, що розмір інфляційних втрат становить 1 970,24 грн. Розрахунок індексу інфляції здійснено судом за період прострочення вказаний позивачем, з врахуванням здійснених оплат відповідача. Отже, втрати від інфляції у розмірі 1 970,24 грн є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню. В решті втрат від інфляції в розмірі 188,66 грн необхідно відмовити. Вимога позивача про стягнення з відповідача 2 659,11 грн 3% річних підлягає задоволенню, за розрахунком позивача, який здійснено відповідно до вимог законодавства.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїмвнутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 86 ГПК України).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення становить 92 660,00 грн основного боргу, 2 659,11 грн 3% річних, 1 970,24 грн втрат від інфляції. В задоволенні решти вимог щодо стягнення 188,66 грн. втрат від інфляції необхідно відмовити.

Судові витрати.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При поданні позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 102,00 грн, який відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2 096,32 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката у даній суд зазначає наступне.

У позовній заяві у попередньому (орієнтовному) розрахунку розрахунок суми судових витрат позивачем зазначено, що витратами, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи є судовий збір у розмірі 2 102,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13 600,00 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З метою отримання правової допомоги та представництва інтересів позивача у справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням прав і законних інтересів позивача, 02.09.2019 між Адвокатським об`єднанням «Легал Люкс» (виконавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Лісопостач» (клієнтом) укладено договір про надання правової допомоги №02/09-1. За надання послуг, передбачених договором про надання правової допомоги №02/09-1 від 02 вересня 2019, на виконання доручення позивача щодо надання правової допомоги у справі про стягнення заборгованості з товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» за договором поставки №107/РТ/209 від 10.09.2019.

Відповідно до п. 3.1. договору про надання правової допомоги вартість послуг виконавця визначається Протоколом погодження договірної ціни, який є невід`ємним додатком до цього договору. Підписаний сторонами Протокол погодження договірної ціни є підставою для здійснення розрахунків за цим Договором.

09.12.2019 між клієнтом та адвокатом підписано протокол погодження договірної ціни на виконання доручення клієнта щодо надання правової допомоги у справі про стягнення заборгованості з товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» за договором поставки №107/РТ/209 від 10 вересня 2019 року, відповідно до якого, сторонами досягнута згода про розмір договірної ціни в сумі 26 000,00 грн.

Позивач сплатив адвокатському об`єднанню «ЛЕГАЛ ЛЮКС» грошові кошти на сумі 26 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1668 від 12.12.2019.

Позивач просив стягнути з відповідача 13 600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив щодо розміру відшкодування вартості правничої допомоги, оскільки вважає, що дана справа є нескладною, в розумінні ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, є малозначною та не потребує вивчення великої кількості документів і судової практики, а надані адвокатом послуги не відносяться до категорії складних та не пов`язані із застосуванням значного обсягу законодавства. Відповідач вважає, що заявлена до відшкодування позивачем вартість правничої (адвокатської) допомоги не є співрозмірною щодо наданих послуг.

До матеріалів справи долучено копію акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №02/09-01 від 02.09.2019, підписаного між клієнтом (позивачем) та виконавцем (Адвокатським об`єднанням «ЛЕГАЛ ЛЮКС»), на загальну суму 8 000,00 грн. Доказів надання адвокатських послуг на суму 13 600,00 грн, зазначену як орієнтовну, позивачем не надано.

З врахуванням зазначеного та зважаючи на положення ч. 4 статті 126 ГПК України щодо врахування співмірності витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову, складністю справи та наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, а також враховуючи, що до матеріалів справи долучено акт виконаних робіт на суму 8 000,00 грн., суд вважає підставними до відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 7 978,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" (81500, Львівська область, м. Городок, вул. Львівська, 274А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Лісопостач" (04074, м.Київ, вул. Лугова, 16; ) 92 660,00 грн заборгованості, 1 970,24 грн втрат від інфляції, 2 659,11 грн 3% річних та 2 096,32 грн судового збору, 7 978,40 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката.

3. Наказ видати згідно з ст. 327 ГПК України після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складений 05.10.2020.

Суддя Л.З. Чорній