ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 рокуСправа № 912/2283/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу №912/2283/20

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5 в особі регіональної філії "Одеська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", 65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор", 26000, Кіровоградська область, Новомиргородський район, м. Новомиргород, вул. Залізнична, 45

про стягнення 47 750,59 грн

без виклику сторін (судове засідання не проводилось).

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", позивач) звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, яка містить вимоги до Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор" (далі - ПрАТ "Новомиргородський елеватор", відповідач) про стягнення 47 750,59 грн заборгованості, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про користування залізничними під`їзними коліями від 11.07.2009 № ОД/П-09-534 дНЮ в частині своєчасної компенсації збитків позивача по утриманню колії.

Ухвалою від 20.07.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 912/2283/20, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), постановив розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження через 30 днів з дня відкриття провадження у справі; встановив відповідачу та позивачу строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

18.08.2020 суд розпочав розгляд справи та 01.10.2020 продовжив розгляд справи по суті.

Судом враховано, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", якою установлено з 12 березня на усій території України карантин. Вказаний карантин неодноразово продовжувався та є продовженим згідно відповідних постанов Кабінету Міністрів України.

30.04.2020 прийнято Закон України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)". Зазначеним Законом було доповнено розділ X "Прикінцеві положення", пунктом 4 якого передбачалось продовження процесуальних строків, у тому числі судового розгляду справи та на подання відзиву, на період дії карантину.

З 17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 731-IX від 18.06.2020, згідно якого пункт 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України викладено в новій редакції та передбачено можливість поновлення та продовження процесуальних строків за заявою учасників справи через обмеження, впровадженні карантином.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 731-IX від 18.06.2020 встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Таким чином та з урахуванням положень Закону України № 731-IX від 18.06.2020 граничним строком подання відзиву на позов, є 05.08.2020, а отже строк на подання відзиву у даній справі закінчився 06.08.2020.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Ухвала суду від 20.07.2020 про відкриття провадження у справі повернута до суду органом поштового без фактичного вручення відповідачу.

Вказана ухвала надсилалась на поштову адресу ПрАТ "Новомиргородський елеватор", яка зазначена у позові та яка значиться в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 26000, Кіровоградська область, Новомиргородський район, м. Новомиргород, вул. Залізнична, 45. Однак, ухвалу повернуто органом поштового зв`язку з відміткою: "Даного підприємства не існує".

Окрім того, суд намагався повідомити ПрАТ "Новомиргородський елеватор" про розгляд справи телефонограмою. Проте, за наявним в матеріалах справи номером телефону відповідача оператором телефонного зв`язку повідомлено про відсутність зв`язку з абонентом.

Статтею 27 (ч.ч. 1, 2) Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з частиною 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статі 120 цього Кодексу.

У відповідності до частин 2, 3, 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи наведене, суд вчинив всі необхідні дії для повідомлення ПП "КІРОВ-ДМ" про розгляд справи та вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про справу.

Також враховано, що всі процесуальні документи у справі розміщені у відкритому для загального доступу реєстрі судових рішень та відомості щодо розгляду справи містяться на офіційному сайті судової влади.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи наведене та беручи до уваги необхідність забезпечення прав осіб на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Дослідивши докази у справі та письмові пояснення, викладені сторонами, судом встановлено наступні обставини.

11.06.2009 між ДП "Одеська залізниця" правонаступником якої є АТ "Українська залізниця" (Дорога) та ПрАТ "Новомиргородський елеватор" (Підприємство) укладено договір про користування залізничними під`їзними коліями №ОД/П-09-534 дНЮ (далі- Договір, а.с. 7).

Відповідно до п. 1.1. Договору Дорога утримує і здійснює поточне утримання малодіяльної збиткової під`їзної колії по станції Новомиргород, загальною довжиною 344 п.м., до стрілочного переводу № 101, на якій виконується подавання, збирання, навантаження і розвантаження вагонів відповідача локомотивом Підприємства.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що Підприємство забезпечує своєчасну компенсацію збитків Дороги у відповідності з умовами договору.

Згідно п. 3.1 Договору розмір щомісячної компенсації збитків по утриманню колій визначається Дорогою виходячи із розрахунку фактично понесених витрат на утримання під`їзної колії.

Підприємство здійснює компенсацію збитків шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Дороги протягом 10 днів з моменту надходження рахунку (п. 3.2. Договору.)

Розділом 8 Договору визначено, що договір діє до 31.12.2010. У разі відсутності письмового повідомлення від однієї зі сторін про припинення або зміну цього договору за місяць, договір вважається продовженим на кожний наступний рік і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Враховуючи відсутність заяв зі сторони позивача та відповідача про зміну або розірвання договору, суд вважає, що Договір є пролонгованим.

Як стверджує позивач, станом на 24.04.2020 відповідачем не виконано зобов`язання за договором з оплати компенсації за період з жовтня 2018 по вересень 2019 на загальну суму 46 340,23 грн.

Акти виконаних робіт наданих послуг від 30.20.18 (за жовтень 2018) на суму 11 204,60 грн, від 26.11.2018 (за листопад 2018) на суму 10 959,48 грн, від 31.12.2018 (за грудень 2018) на суму 6 656,24 грн сторонами підписані та скріплені печатками (а.с. 16,19,22).

Акти виконаних робіт за період з січня по вересень 2019 направлялись на адресу відповідача та повторно разом з рахунками на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у вересні 2019 згідно листа № 733 від 09.09.2019, проте акти повернулись без підписання з незалежних від позивача причин 27.09.2019 з відміткою органу поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 10-14).

Згідно вказаних актів, за твердженням позивача, загальна сума заборгованості за договором станом на дату подання позову становить 46 340,23 грн.

Відсутність своєчасної оплати відповідачем заборгованості стало підставою для нарахування позивачем 611,70 грн інфляційних та 798,66 грн - 3% річних.

Наведені вище обставини та відсутність оплати є підставою звернення позивача з позовом у даній справі.

Норми права застосовані судом.

Згідно ст. ст. 173-175, 179 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання виникають, зокрема, з господарського договору. Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно з частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, загальні положення щодо якого врегульовано главою 63 (ст. ст. 901-907) Цивільного кодексу України.

В ст. 901 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Так, відповідно до приписів ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає виконання зобов`язань сторонами належним чином, тобто відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства і у строки, передбачені сторонами чи законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 625 встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною 2 наведеної норми передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом положень частин 1, 3, 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Мотивована оцінка доводів та поданих доказів.

Як вже зазначалось позивачем були надані відповідачу послуги за Договором за період з жовтня 2018 по вересень 2019, однак відповідач за вказані послуги не розрахувався, внаслідок чого у останнього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 46 340,23 грн. Доказів на спростування вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

Беручи до уваги вищезазначене, господарський суд враховує, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, факт наявності заборгованості відповідача за договором не спростований, доказів їх сплати суду не надано, у той час як розмір відповідно заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 46 340,23 грн позивачем доведено у повному обсязі.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення 46 340,23 грн основного боргу є обґрунтованими, належним чином підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних .

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних втрат в розмірі 611,70 за період жовтень - березень 2019 грн (а.с. 5), суд зауважує, що здійснивши власний розрахунок в межах періоду позивача за допомогою ІПС "ЛІГА" суд встановив, що інфляційні втрати становлять 603,29 грн.

Отже інфляційні втрати, які підлягають стягненню з відповідача становлять 603,29 грн. У стягнення інфляційних в іншій частині суд відмовляє у зв`язку з неправильним розрахунком.

Перевіривши розрахунок позивача в частині нарахування 3% річних (а.с. 6), судом встановлено, що останнім обрано правильний період з 28.09.2019 (наступний день після закінчення терміну зберігання) по 24.04.2020.

Разом з цим, здійснивши власний розрахунок в межах періоду позивача за допомогою ІПС "ЛІГА" суд встановив, що З% річних за вказаний період на суму боргу 46 340,23 грн, які підлягають стягненню становлять 798,65 грн. У стягнення 3% річних в іншій частині суд відмовляє у зв`язку з неправильним розрахунком.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають частковому задоволенню у розмірі 46 340,23 грн основного боргу, 798,65 грн 3% річних та 603,29 грн інфляційних втрат. У задоволенні позову в іншій часині господарський суд відмовляє.

Судові витрати.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інших судових витрат, передбачених ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, сторонами не заявлено.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 126, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор" (26000, Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Залізнична, 45, ідентифікаційний код 00954685) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5,ідентифікаційнийй код 40075815) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ідентифікаційний код 40081200) 46 340,23 грн основного боргу, 798,65 грн 3% річних та 603,29 грн інфляційних втрат, а також 2 101,58 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення направити Регіональній філії "Одеська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19); Приватному акціонерному товариству "Новомиргородський елеватор" (26000, Кіровоградська область, Новомиргородський район, м. Новомиргород, вул. Залізнична, 45).

Повне рішення складено 01.10.2020.

Суддя В.В.Тимошевська