ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" вересня 2020 р. Справа № 911/1782/20

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", 03038, місто Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ.А

до Дочірнього Підприємства "Кюне і Нагель", 08290, Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Гостомель, вулиця Садова, будинок 26-А

про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 46 877,81 грн

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г.Байдрелова

за участю представників сторін:

від позивача: Курінна А.В (дов. №0119-236 від 24.12.2019);

від відповідача: Посвістак І.В. (наказ №119 від 01.04.2019);

Войтенко І.Г. (наказ №19к від 15.06.2018).

суть спору:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до господарського суду з позовом до Дочірнього Підприємства "Кюне і Нагель" про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 46 877,81 грн, виплаченого внаслідок настання страхової події.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилаючись на положення статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України просить стягнути суму страхового відшкодування, сплаченого на користь ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т. - Прилуки" у зв`язку із пошкодженням частини вантажу згідно договору добровільного страхування вантажів № 40-0105-17-00010 від 13.04.2017, який було укладено між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" та ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т. - Прилуки". Позивач вказує, що відповідачем не виконано своїх обов`язків щодо належного збереження вантажу, прийнятого до перевезення згідно договору № KN 11 FO від 01.02.2016, який було укладено між ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т. - Прилуки" та ДП "Кюне і Нагель", що призвело до пошкодження товару.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.

Частиною першою статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.06.2020 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В подальшому за клопотанням відповідача, ухвалою суду від 15.07.2020, розгляд справи ухвалено проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною п`ятою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

13 липня 2020 року від Дочірнього Підприємства "Кюне і Нагель" надійшов відзив на позовну заяву (вих. № КН-63/20ZJ від 09.07.2020), в якому останній заперечує проти позову повністю та вказує на відсутність правових підстав для проведення виплати спірного відшкодування, оскільки позивачем не надано належних доказів наявності, розміру та вини відповідача щодо заподіяних збитків.

14 вересня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує проти доводів відповідача та стверджує, що пошкодження вантажу (деформація коробів) було виявлено при розвантаженні автомобіля НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , яким було здійснено перевезення вантажу замовника, а тому шкода майну була завдана неправомірними діями відповідача.

У судовому засіданні 17.09.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

01 лютого 2016 року між Приватним акціонерним товариством "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т. - Прилуки" (Замовник) та Дочірнім Підприємством "Кюне і Нагель" (Виконавець) було укладено договір № KN 11 FO, відповідно до умов якого:

- Виконавець надає логістичні та транспортно-експедиційні послуги Замовнику, щодо вантажів, які належать Замовнику, або стосовно яких є заявка на надання послуг від Замовника, а Замовник приймає та оплачує надані послуги (пункт 1.1 Договору);

- Виконавець зобов`язаний організувати та забезпечити належне, повне та своєчасне надання послуг. Для здійснення зобов`язань згідно цього договору Виконавець використовує автомобільний та інші види транспорту, власні та орендовані складські приміщення (пункт 1.2 Договору);

- Виконавець надає транспортно-експедиційні послуги згідно заявок Замовника, зразок заявок наведено у додатку № 3 до цього договору (пункт 1.3 Договору);

- детальні умови та якість надання послуг викладені у Додатках до даного Договору: на транспортно-експедиційні послуги у додатку № 1Т, на послуги складської логістики у додатку № 1С (пункт 1.4 Договору);

- Виконавець має право для виконання заявки на перевезення від замовника здійснювати самостійний добір перевізників, агентів, інших третіх осіб та укладати відповідні правочини з такими третіми особами від свого імені. При цьому Виконавець несе повну відповідальність перед Замовником за збереження вантажу та за дії таких третіх осіб, включаючи, але не обмежуючись, діями, що можуть призвести до матеріальних збитків (пункт 1.5 Договору);

- умови перевезення та транспортно-експедиційного обслуговування регулюються даним Договором, правилами перевезень вантажів відповідних типів транспорту, які прийняті в Україні та в міжнародній практиці перевезень (пункт 3.1 Договору);

- у випадку втрати або пошкодження продукції Виконавець повинен довести та надати Замовнику всі необхідні підтверджуючі документи про те, що дана втрата, нестача або пошкодження сталася не з вини Виконавця. В разі отримання Замовником відповідного відшкодування від страхової компанії, що покриває зазначені витрати, Замовник не висуватиме фінансових претензій Виконавцю щодо згаданих сум, окрім суми франшизи, в межах якої Виконавець має виплатити Замовнику суму збитків. Сума франшизи становить 126 262,65 грн та може бути змінена відповідно до страхового договору Замовника (пункт 5.2 Договору);

- договір набирає чинність 01.02.2016 і діє до 31.01.2018 включно, а в частині невиконаних зобов`язань за цим договором до повного їх виконання сторонами (пункт 6.1 Договору).

Як свідчать матеріали справи, ДП "Кюне і Нагель" (виконавцем) було організовано перевезення вантажу ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т. - Прилуки" (замовника), а саме капсули ароматизовані FB76-FOHNIA (FLAVOR CAP) INV NO.FJC01708-035P/O загальною вагою брутто 1110,00 кг, кількість місць - 4, за вантажними авіаційними накладними HAWB № 235-03919064 від 14.08.2017 та MAWB № 235-03919064 від 14.08.2017 за маршрутом: Kitayama (Японія) - Україна, Чернігівська обл., м. Прилуки, вул. Незалежності, 21.

З викладеного позивачем у позовній заяві вбачається, що 19.08.2017 вантажоотримувачем, при прийманні вантажу в м. Прилуки, вул. Незалежності, 21, при розвантаженні автомобіля, держані номерні знаки НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , було виявлено пошкодження (деформація коробів) у кількості 6 (шість) коробів, про що складено акт приймання виробничих матеріалів на склад по кількості та якості б/н. Після перевірки палет з вантажем (капсулами) була виявлена деформація вантажу у кількості 80 кілограм капсул FB76-FOHNIA (FLAVOR CAP) на загальну суму збитків - 209 638,23 грн.

ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" складено акт невідповідності продукції РО від 03.11.2017 та довідку б/н б/д, в якій йдеться про загальну суму деформованого товару.

Разом з тим, майнові інтереси ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" (Страхувальник) були застраховані ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" (Страховик) на підставі договору добровільного страхування вантажів № 40-0105-17-00010 від 13.04.2017.

Предметом цього Договору є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим вантажем (будь-які товари та/або вироби (в тому числі, але не обмежуючись, сировина, напівфабрикати, готова продукція), пов`язані із діяльністю Страхувальника, та/або власністю, або, за страхування яких, Страхувальник несе відповідальність, або отримує інструкції щодо їх страхування до початку перевезення) (пункти 3, 4 Договору страхування).

За умовами пункту 5 вказаного правочину застрахованими перевезеннями є всі перевезення, щодо яких страхувальник має майновий інтерес, та/або за які несе відповідальність.

Страховим ризиком (випадком) є втрата, знищення або пошкодження застрахованого вантажу внаслідок подій, передбачених пунктом 3.1.1 Правил "З відповідальністю за всі ризики" у відповідності до Institute Cargo Clauses (A) ICC 252 (1/1/82), включаючи проміжне зберігання вантажів на складах (пункт7 Договору страхування).

Період страхування установлений з 00 год. 00 хв. 01.01.2017. і діє до 24 год. 00 хв. 31.12.2017 (пункт 9 Договору страхування).

Приписами пункту 10 Договору страхування передбачено, що страхове покриття встановлюється у відношенні кожного конкретного перевезення і починається з моменту початку навантаження вантажу в/на транспортний засіб в місці відправлення і закінчується після завершення розвантаження вантажу в місці призначення. Страхування по договору діє лише за умови сплати Страхувальником страхового платежу протягом періоду страхування.

Згідно з пунктом 11 Договору страхування страхова сума за цим договором визначена у розмірі 651 041 660,00 грн.

Розділом 14 Договору страхування передбачено умови здійснення страхової виплати, так згідно з пунктом 14.3 у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик протягом 30 (тридцяти) робочих днів після отримання від Страхувальника документів, передбачених пунктом 14.2 цього договору, розглядає зазначені документи та приймає рішення про виплату страхового відшкодування шляхом складання страхового акту або про відмову у виплаті страхового відшкодування, про що письмово повідомляє Страхувальника. Страхове відшкодування виплачується протягом 3-х робочих днів після складання Страховиком страхового акту про виплату страхового відшкодування.

Щодо порядку розрахунку суми страхового відшкодування при втраті вантажу, або, якщо за висновком експерта, відбулося повне псування вантажу, то страхове відшкодування виплачується в розмірі вартості вантажу, що перевозився, за мінусом вартості вантажу, що залишився (уцілів). Із суми страхового відшкодування віднімається відповідна франшиза, передбачена Додатком № 1 (пункт 17.3.1 Договору страхування).

Згідно Додатку № 1 до Договору добровільного страхування вантажів № 40-0105-17-00010 від 13.04.2017 розмір франшизи узгоджено у сумі 162 760,42 грн за кожним та будь-яким збитком, за виключенням експортних перевезень (за межі України) до замовників-третіх осіб (компаній не афілійованих з British American Tobacco), та окрім витрат по Загальній аварії та на порятунок майна.

29 листопада 2017 року відповідно до умов договору страхування ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" звернулося до ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" з заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування.

Позивач, розглянувши подану заяву, а також надані з нею документи, на підставі страхового акту № ДКЦВ-14849 від 14.02.2018, розрахунку суми страхового відшкодування ДКЦВ-14849 від 14.02.2018 та розпорядження про виплату страхового відшкодування від 16.02.2018, здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику - ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" у сумі 46 877,81 грн за вирахуванням франшизи, що підтверджується платіжним дорученням № 3136 від 16.02.2018 з відповідним призначенням платежу.

Позивача наголошує, що псування частини вантажу сталося внаслідок невжиття експедитором всіх належних від нього дій по забезпеченню збереження та цілісності вантажу, забезпеченню його безпечного знаходження у тимчасовому (з моменту отримання від вантажовідправника і до моменту вручення вантажоотримувачу) фактичному володінні під час перевезення, які були б необхідними, виправданими та достатніми для належного виконання договірних зобов`язань по організації перевезення вантажу суб`єктом господарювання, яким є відповідач (експедитор) і який на постійній, професійній основі, здійснює систематичну підприємницьку діяльність у сфері організації міжнародних перевезень вантажів. Невжиття відповідачем всіх необхідних в умовах підвищеної небезпеки, що потенційно має місце у сфері міжнародних перевезень товарів, заходів безпеки зумовило пошкодження частини вантажу.

За таких обставин, на думку позивача, вбачається, що шкода майну Страхувальника була завдана неправомірними діями відповідача - ДП "Кюне і Нагель", який всупереч чинного законодавства України, що регулює відносини у сфері транспортно-експедиторської діяльності та перевезень та договірних зобов`язань, взятих на себе, не виконав свої обов`язки щодо належного збереження вантажу, прийнятого до перевезення та передачі у належній якості вантажоодержувачу.

Отже, посилаючись на вищенаведені обставини ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулась до суду з вимогою компенсувати виплачену суму страхового відшкодування у розмірі 46 877,81 грн.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з пунктом першим статті 352 Господарського кодексу України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями статті 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною першою статті 16 Закону України "Про страхування" встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про страхування" визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до частини другої статті 8 Закону України "Про страхування" є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

При настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк (пункт 3 частини першої статті 20 Закону України "Про страхування").

Регулювання відносин, які виникають у зв`язку із наданням логістичних та транспортно-експедиційних послуги при здійсненні перевезень здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність": транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником; учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об`єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, річкового та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", частиною першою статті 316 Господарського кодексу України, частиною першою статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, обраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

За порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу (частина перша статті 934 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою для відшкодування збитків відповідно до положень статті 611 Цивільного кодексу України є порушення зобов`язання.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (стаття 623 Цивільного кодексу України).

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною першою статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарських відносин.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що має право на компенсацію виплаченої ним суми страхового відшкодування на підставі статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" у порядку суброгації з осіб, відповідальних за завдані збитки.

Статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У той же час, згідно зі статтею 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Так, пунктом 5.2 Договору № KN 11 FO від 01.02.2016 передбачено, що у випадку втрати або пошкодження продукції Виконавець повинен довести та надати Замовнику всі необхідні підтверджуючі документи про те, що дана втрата, нестача або пошкодження сталася не з вини Виконавця.

Відповідач заперечуючи викладені в позові обставини зазначає, що після здійсненого перевезення вантажу, останнім від ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" було отримано претензію № 2595/17ПО від 09.11.2017 на суму 209 638,23 грн щодо відшкодування збитків за пошкодження вантажу, суму за якою надалі було зменшено до суми франшизи за договором та додатком до договору № 40-0105-17-00010 від 13.04.2017 у розмірі 162 760,42 грн відповідно до претензії № 325/18ПО від 22.02.2018.

У відповідь на отримані претензії, відповідачем було повідомлено замовника, що розгляд по суті та задоволення заявлених претензійних вимог не є можливим через невідповідність складених замовником актів формі, встановленій договором, відсутність підтвердження точної кількості пошкодженого вантажу, а також відсутність доказів неможливості використання Замовником всього обсягу, який заявлено як пошкоджений через пошкодження упаковки.

Відповідач зазначає, що жодних додаткових доказів та/або підтверджень в обґрунтування заявленої претензії замовником так і не було надано, у зв`язку з чим ДП "Кюне і Нагель" 07.05.2020 направив відповідь ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" про відсутність будь яких підстав для задоволення претензії.

Крім того відповідач зазначає, що акт приймання виробничих матеріалів на склад по кількості та якості складений ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" в односторонньому порядку, без залучення представників виконавця або третьої незалежної особи та не відповідає затвердженій Договором формі, яка є додатком № 5 до договору.

Надані позивачем акти не відповідають формі, встановленій Договором.

Відповідач зазначає, що детальні умови та якість надання транспортно-експедиційних послуги викладені у Додатку № 1Т до Договору № KN 11 FO від 01.02.2016, пунктом 43.1 якого передбачено, що в разі виявлення невідповідності продукції за кількістю та якістю вантажу при розвантаженні на складі отримувача, комісія у складі двох представників отримувача, один з яких комірник, водія та особи, яка уповноважена супроводжувати вантаж, використовуючи форму акту, фіксує цей факт.

Проте, суд зазначає, що твердження відповідача про те, що акт приймання виробничих матеріалів на склад по кількості та якості і акт про виявлені факти невідповідності товарів відомостям, зазначеним у товаросупровідних документах, пошкодження товарів, або їх упаковки, або їх маркування, складені замовником в односторонньому порядку, є хибними.

Оскільки, дослідивши зазначені акти, копії яких містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що дані акти складено не замовником, а уповноваженими особами у пункті тимчасового зберігання товарів під митним контролем, без участі уповноважених осіб виконавця, вантажоотримувача чи будь-якої іншої особи, уповноваженої на виконання зобов`язань за укладеним договором № KN 11 FO від 01.02.2016.

У доведення обставин відсутності своєї вини відповідач вказує на те, що відповідальність за належне упакування вантажу лежить на вантажовідправникові.

Оскільки приписами статті 18 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28.05.1999 визначено, що перевізник несе відповідальність за шкоду, заподіяну у випадку знищення, утрати або пошкодження вантажу, тільки за умови, що подія, яка стала причиною такої шкоди, мала місце під час повітряного перевезення. Однак перевізник не несе відповідальності, якщо і настільки, наскільки він доведе, знищення, утрата або пошкодження вантажу спричинені однією або декількома з перелічених нижче обставин:

a) притаманними вантажу дефектом, якістю чи вадою;

b) неправильним упакуванням вантажу особою, яка не є перевізником, або його службовцями чи агентами;

c) воєнними діями чи збройним конфліктом;

d) діями органу державної влади, пов`язаними з ввозом, вивозом або транзитом вантажу.

Згідно умов Конвенції у випадку пошкодження багажу або вантажу особа, яка має право на його отримання, повинна надіслати перевізнику претензію негайно після виявлення пошкодження і не пізніше семи днів з дати отримання зареєстрованого багажу і чотирнадцяти днів з дати отримання вантажу. У випадку затримки, претензія повинна бути заявлена не пізніше двадцяти одного дня з дати коли багаж або вантаж був переданий у його розпорядження (частина друга статті 31).

Позивачем не надано належних доказів приймання вантажу ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" - акта приймання, зразок складання якого наведено у додатку № 5.1 до Договору № KN 11 FO від 01.02.2016, в якому і зазначається про пошкодження/деформацію/підмочки/втрати товару.

Акт невідповідності продукції від 03.11.2017 складений ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" через тривалий час після отримання ним вантажу (01.09.2017), що перевищує строки звернення замовника з претензією до перевізника.

Позивачем належним чином не доведено складу цивільного правопорушення, а відтак неможливо встановити вину відповідача, про яку вказує позивач, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини третьої статті13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" до ДП "Кюне і Нагель" про стягнення витрат у сумі 46 877,81 грн, сплачених в якості страхового відшкодування за договором добровільного страхування вантажів, є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статями 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повний текст рішення складено та підписано: 28.09.2020