СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2020 р. Справа № 917/151/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А., суддя Пелипенко Н.М.

за участю секретаря судового засідання Полупан Ю.В.

за участю представників:

позивача адвокат Новицької О.О. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2919 від 09.07.2019, ордер серія ПТ №155656 від 15.09.2020)

відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)», м. Полтава (вх. № 1729 П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.06.2020 у справі № 917/151/20 (суддя Безрук Т.М.; повний текст судового рішення складено 11.06.2020)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод», м. Полтава

до Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)», м. Полтава

про стягнення 637955,24 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

24.01.2020 до Господарського суду Полтавської області звернулося Приватне акціонерне товариство «Полтавський турбомеханічний завод» (далі ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод»; позивач) з позовною заявою до Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» (далі - ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)»; відповідач) про стягнення 637955,24 грн. згідно договору про надання послуг з централізованого опалення № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019, у тому числі: 466235,07 грн. основного боргу, 149512,56 грн. пені, 13749,22 грн. - 3 % річних, 8458,39 грн. інфляційних, а також 9570,00 грн. судових витрат.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином та несвоєчасно здійснює розрахунки за поставлену теплову енергію.

Позивач надав заяву про зменшення розміру позовних вимог (вхід. № 5357 від 19.05.2020), в якій просив стягнути 366235,07 грн. основного боргу за договором про надання послуг з централізованого опалення № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 та 80601,19 грн. пені, 12922,92 грн. - 3 % річних, 9324,70 грн. інфляційних.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 11.06.2020 у справі 917/151/20 прийнято заяву ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» від 19.03.2020 № 12/16-002908 (вхід. № 5357 від 19.05.2020) про зменшення розміру позовних вимог; позов задоволено частково; стягнуто з ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» на користь ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» 76759 грн. 84 коп. - пені, 4119 грн. 06 коп. - інфляційних, 12492 грн. 99 коп. - 3% річних, 2102 грн. 00 коп. - відшкодування витрат на сплату судового збору; провадження у справі в частині стягнення 366235 грн. 07 коп. основного боргу закрито; в іншій частині у позові відмовлено.

Відповідач із даним рішенням суду першої інстанції не погодився, 10.07.2020 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ухвалення рішення без врахування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просить рішення Господарського суду Полтавської області від 11.06.2020 у справі 917/151/20 в частині стягнення з ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» на користь ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» 76759 грн. 84 коп. - пені, 4119 грн. 06 коп. - інфляційних, 12492 грн. 99 коп. - 3% річних, 2102 грн. 00 коп. - відшкодування витрат на сплату судового збору скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач послався на те, що:

-з урахуванням обставин справи нарахування пені на заборгованість з оплати вартості послуг з централізованого опалення повинно здійснюватися по кожному акту окремо, а не наростаючим підсумком, як здійснив позивач, та визначив суд першої інстанції;

-судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення здійснювалися перерахунки нарахувань з 08.04.2019, 07.06.2019, 06.09.2019 всупереч частині першій статті 530 Цивільного кодексу України, так як відповідно до пункту 9 Договору оплата послуг вноситься не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим, тому нарахування штрафних санкцій можливо лише після прострочення дати оплати, а не раніше;

-у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог від 19.03.2020 вих.№12/16-002908 позивачем вказано завищені суми заборгованості, у зв`язку з чим є неправильним наданий суду розрахунок пені, річних та інфляційних втрат, що призвело в свою чергу до помилковості вищезазначених нарахувань при ухваленні оскаржуваного рішення. Крім того у розрахунку позивача не відображено усіх дат та сум проплат, здійснених відповідачем за надані послуги теплопостачання, із посиланням на акти, по яким відбувалася оплата, а також не конкретизовано яким чином здійснювалося погашення боргу та у яких сумах. Вказане у підсумку свідчить про ненадання позивачем обґрунтованого розрахунку позовних вимог в частині стягнення пені, річних та інфляційних витрат;

-кошти за зобов`язаннями січня, березня, квітня 2019 року, які не входили в суму основного боргу та не були предметом спору при подані позовної заяви, були сплачені відповідачем ще у 2019 році, тобто до подання позовної заяви (платіжні доручення №516 від 08.04.2019, №517 від 08.04.2019, №174 від 06.02.2019, №212 від 13.02.2019, №515 від 08.04.2019, №213 від 13.02.2019, №359 від 13.02.2019), тому є неправильним здійснення розрахунку та визначення суми заборгованості за зобов`язанням, оскільки за зазначені місяці суми за надані послуги згідно до актів не збігаються із розрахунками, зазначеними у рішенні суду;

-відповідач є державною установою і для здійснення оплати за тепло отримує кошти з державного бюджету у відповідності із затвердженим в установленому порядку кошторисом доходів та видатків на відповідний рік, якими не передбачено видатків з державного бюджету для погашення витрат по сплаті пені, 3% річних та інфляційних;

-відповідач в межах своїх повноважень здійснив всі залежні від нього заходи в питанні здійснення розрахунків за державні кошти з позивачем, не допустивши зростання заборгованості за тепло, тому нарахування пені, інфляційних та 3% річних проводитись у даному випадку не повинно;

-до ухвалення оскаржуваного рішення відповідач у повному обсязі здійснив розрахунок заборгованості перед ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» за договором, у зв`язку із чим скаржник вважає, що розмір пені є надмірним.

Скаржник також просить суд апеляційної інстанції при вирішені питання законності нарахування пені, інфляційних та 3% річних врахувати наявність значного перевищення розміру зазначених нарахувань перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити викладені у скарзі обставини, ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання зобов`язання, відсутність вини відповідача в прострочені виконання зобов`язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення та факт добровільної сплати відповідачем коштів.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2020 для розгляду справи № 917/151/20 сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А., суддя Пушай В.І.

Ухвалою суду від 20.07.2020 апеляційну скаргу Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)», м. Полтава на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.06.2020 у справі № 917/151/20 залишено без руху відповідно до частини другої статті 260 Господарського процесуального кодексу України, як таку, що оформлена з порушенням пункту 3 частини третьої статті 258 цього Кодексу. Скаржнику надано строк для усунення недоліків - 10 днів з моменту отримання ухвали шляхом подачі до суду належних доказів направлення копії апеляційної скарги іншій стороні у справі листом з описом вкладення.

Дана ухвала отримана скаржником 29.07.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 040.

30.07.2020 до суду у встановлені строки від заявника апеляційної скарги надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 7139), до якої додано належні докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу у даній справі листом з описом вкладення.

Розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 03.08.2020 у зв`язку з відпусткою судді Пушай В.І., який входить до складу колегії суддів, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 917/151/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 для розгляду справи № 917/151/20 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А., суддя Пелипенко Н.М.

Ухвалою суду від 04.08.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 917/151/20.

Позивачу надано строк до 19.08.2020 для подання до Східного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України із доказами його надсилання відповідачу та заяв або клопотань (за наявності), що пов`язані з розглядом апеляційної скарги із доказами надіслання їх копій відповідачу.

Справу № 917/151/20 призначено до апеляційного розгляду на 15.09.2020 о 10:30 год.

14.08.2020 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 7590), в якому позивач вважає скаргу відповідача безпідставною, необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідач своїм правом на участь у судовому засіданні 15.09.2020 не скористався, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить наявне у справі повідомлення (том 1 аркуш справи 215).

Представник позивача в судовому засіданні 15.09.2020 з правовою позицією відповідача не згоден, вважає доводи скаржника безпідставними, а вимоги скарги такими, що задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні 15.09.2020 судом оголошено перерву до 24.09.2020 до 12:00 год.

Суд запропонував надати позивачу:

-письмові пояснення із посиланням на наявні у справі матеріали, що відображають інформацію щодо усіх здійснених відповідачем платежів за отримані у період з 30.01.2019 по 15.04.2019 послуги теплопостачання за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019, із зазначенням усіх дат та сум проплат, із вказанням документів, по яким і в рахунок чого відбувалася оплата, конкретизувавши яким чином здійснювалося погашення боргу, зарахування сплачених сум та у яких розмірах.

Також ухвалою від 15.09.2020 запропоновано відповідачу надати суду:

-нормативне обґрунтування і докази відсутності обов`язку сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасні розрахунки за договором у заявлених позивачем та стягнутих судом першої інстанції сумах;

-розгорнутий контррозрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, що підлягають стягненню, який повинен містити всі складові (суму боргу, період нарахування, здійснені платежі з оплати заборгованості, документи, по яким і в рахунок чого здійснювалася оплата) та змістовні пояснення із зазначенням, у чому саме полягає неправильність розрахунку цих нарахувань, здійснених позивачем та судом першої інстанції. Копію контррозрахунку направити позивачу, докази направлення надати суду.

24.09.2020 на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» (вх.ел.пошта № 3029), в яких відповідачем зазначено, що судом першої інстанції в частині нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат та судового збору було здійснено неправильний розрахунок заборгованості за січень 2019 року, оскільки за даними відповідача борг за січень 2019 року станом на 08.04.2019 складає не 108698,32 грн., як визначив суд, а 68669,00 грн., відповідно й інфляційне збільшення боргу становить суму 964,46 грн., а не 1956,31 грн., як визначив суд. З рештою розрахунку суду відповідач повністю згоден, але наполягає на скасуванні оскаржуваного рішення в частині стягнутих сум. Разом із поясненнями відповідачем надано клопотання про зменшення суми нарахувань пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Проте вказані пояснення та клопотання, які надійшли електронною поштою від відповідача, не засвідчені електронним цифровим підписом, що суперечить статтям 77, 91 Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронні довірчі послуги», наказу Міністерства юстиції України від 11 листопада 2014 року № 1886/5 «Про затвердження Порядку роботи з електронними документами у діловодстві та їх підготовки до передавання на архівне зберігання», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 11 листопада 2014 року за № 1421/26198 та п.22 ч.1 Тимчасового порядку обміну офіційними електронними документами, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 15.11.2016 № 231, в зв`язку з чим, відправнику надіслано повідомлення про отримання та невідповідність листа встановленим вимогам (проблеми з читанням отриманого листа, відсутність електронного цифрового підпису тощо) та запропоновано надіслати новий лист, підписаний належним чином або оригінал документа в паперовій формі, що підтверджується актом Східного апеляційного господарського суду №13-35/458 від 24.09.2020. Крім того, надані відповідачем пояснення не містять доказів направлення їх на адресу суду засобами поштового зв`язку.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до частини другої статті 170 Господарського процесуального кодексу України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (частина четверта статті 170 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, пояснення із клопотанням Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)», м. Полтава, подані без додержання вимог частини другої статті 170 Господарського процесуального кодексу України, а тому не підлягають розгляду.

24.09.2020 позивачем на виконання вимог ухвали від 15.09.2020 надані суду пояснення (вх. № 9081), відповідно до яких за даними ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» за період з 30.01.2019 по 15.04.2019 відповідач сплатив позивачу кошти на загальну суму 1020000,00 грн., в тому числі:

-08.02.2019 згідно платіжного доручення № 173 від 06.02.2019 у розмірі 118799,76 грн. в рахунок оплати послуг теплопостачання за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за лютий місяць 2019 року. Вказана оплата зарахована в сумі 118799,28 грн. в рахунок оплати за договором № 4-Т/18/К-4 від 24.01.2018, а 0,48 грн. в рахунок оплати за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за січень місяць 2019 року;

-08.02.2019 згідно платіжного доручення № 174 від 06.02.2019 у розмірі 1200,24 грн. в рахунок оплати послуг теплопостачання за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за лютий місяць 2019 року. Вказана оплата зарахована позивачем повністю в рахунок оплати за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за січень місяць 2019 року;

-14.02.2019 згідно платіжного доручення № 212 від 13.02.2019 у розмірі 261737,58 грн. в рахунок оплати послуг теплопостачання за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за лютий місяць 2019 року. Вказана оплата зарахована позивачем повністю в рахунок оплати за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за січень місяць 2019 року;

-14.02.2019 згідно платіжного доручення № 213 від 13.02.2019 у розмірі 38262,42 грн. в рахунок оплати послуг теплопостачання за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за лютий місяць 2019 року. Вказана оплата зарахована позивачем повністю в рахунок оплати за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за січень місяць 2019 року;

-14.03.2019 згідно платіжного доручення № 359 від 13.03.2019 у розмірі 300000,00 грн. в рахунок оплати послуг теплопостачання за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за лютий місяць 2019 року. Вказана оплата зарахована позивачем повністю в рахунок оплати за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за січень місяць 2019 року;

-09.04.2019 згідно платіжного доручення № 511 від 08.04.2019 у розмірі 68668,57 грн. в рахунок оплати послуг теплопостачання за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за лютий місяць 2019 року. Вказана оплата зарахована позивачем повністю в рахунок оплати за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за січень місяць 2019 року;

-09.04.2019 згідно платіжного доручення № 516 від 08.04.2019 у розмірі 193785,50 грн. в рахунок оплати послуг теплопостачання за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за березень місяць 2019 року. Вказана оплата зарахована позивачем в сумі 53999,52 грн. в рахунок оплати за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за січень місяць 2019 року та в сумі 139787,98 грн. в рахунок оплати за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за лютий місяць 2019 року;

-09.04.2019 згідно платіжного доручення № 517 від 08.04.2019 у розмірі 37545,93 грн. в рахунок оплати послуг теплопостачання за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за березень місяць 2019 року. Вказана оплата зарахована позивачем повністю в рахунок оплати за договором № Т/2019-2/К-2 від 06.02.2019 за лютий місяць 2019 року.

Позивач також зазначив, що за період з 30.01.2019 по 15.04.2019 відповідач сплатив кошти в рахунок оплати послуг теплопостачання за договором № Т/2019- 2/К-2 від 06.02.2019 в розмірі 901200,72 грн., які зараховані позивачем в рахунок оплати за січень місяць 2019 року - в розмірі 723868,81 грн. (оплачено повністю); в рахунок оплати за лютий місяць 2019 року - в розмірі 177331.81 грн. (оплачено частково, заборгованість - 426976,59 грн.). За даними позивача в рахунок оплати за березень-квітень 2019 року кошти не надходили (заборгованість становить 493666,84 грн. та 95394,34 грн. відповідно). Відповідно до даних бухгалтерського обліку АТ «Полтавський турбомеханічний завод» заборгованість відповідача перед позивачем на даний час відсутня.

У судовому засіданні 24.09.2020 уповноважений представник позивача підтримав надані суду пояснення та заперечив проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції у даній справі законним та обґрунтованим, просив його залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов`язковою, та відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника скаржника за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджується в ході апеляційного розгляду справи та не оспорюється сторонами:

-06.02.2019 між позивачем ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» (виконавець) та відповідачем Державною установою «Полтавська виправна колонія (№ 64)» (споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення № Т/2019-2/К-2 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1. якого позивач, як виконавець, зобов`язався своєчасно надавати відповідачу послуги з централізованого опалення відповідної якості, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором;

-згідно підпункту 3 пункту 5 Договору тарифи на послуги для бюджетних установ становлять 39,83 грн. за кв.м. / 2010,228 грн. за 1 Гкал.;

-згідно пункту 6 Договору сума цього Договору становить 4186142,40 грн.;

-у пункті 9 Договору сторони дійшли згоди, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Послуги оплачуються у безготівковій формі (пункт 10 Договору);

-згідно пункту 31 Договору строк дії Договору по 31.12.2019р., а у частині сплати за поставлений товар, штрафних санкцій або відшкодування збитків до моменту повного розрахунку. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не було письмово виявлено про його розірвання або необхідність перегляду;

-доказів припинення даного Договору сторони не надали і у справі такі докази відсутні;

-на виконання умов даного Договору за період 01.01.2019 - 15.04.2019 позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 1863045,39 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії № 6 від 30.01.2019 на суму 262937,82 грн. з ПДВ, № 7 від 30.01.2019 на суму 406930,99 грн. з ПДВ, № 43 від 26.02.2019 на суму 237206,90 грн. з ПДВ, № 44 від 26.02.2019 на суму 367101,50 грн. з ПДВ, № 67 від 27.03.2019 на суму 193785,98 грн. з ПДВ, № 68 від 27.03.2019 на суму 299687,86 грн. з ПДВ, № 94 від 15.04.2019 на суму 58004,10 грн. з ПДВ, № 95 від 15.04.2019 на суму 37390,24 грн. з ПДВ;

-в підтвердження часткового виконання відповідачем зобов`язань по оплаті поставленої за спірний період теплової енергії за Договором позивачем надано до справи копії платіжних доручень № 174 від 06.02.2019 на суму 1200,24 грн., № 212 від 13.02.2019 на суму 261737,58 грн., № 213 від 13.02.2019 на суму 38262,42 грн., № 359 від 13.03.2019 на суму 300000,00 грн., № 511 від 08.04.2019 на суму 68668,57 грн., № 516 від 08.04.2019 на суму 193785,50 грн., № 517 від 08.04.2019 на суму 37545,93 грн.;

-відповідачем визнається, що станом на день подачі позову до суду заборгованість в сумі 466235,07 грн. сплачена позивачу не була, тому при зверненні до суду позивачем було заявлено до стягнення суму боргу у вказаному розмірі;

-після звернення позивача з позовом до суду відповідач сплатив 100000,00 грн. основного боргу за платіжним дорученням № 154 від 07.02.2020, у зв`язку з чим на сплачені 100000,00 грн. основного боргу позивач зменшив розмір позовних вимог;

-в процесі розгляду справи відповідач повністю сплатив позивачу заборгованість, що підтверджується платіжними дорученнями № 335 від 06.03.2020 на суму 100000,00 грн., № 657 від 29.04.2020 на суму 73396,55 грн., № 757 від 18.05.2020 на суму 192800,00 грн., № 758 від 18.05.2020 на суму 38,52 грн. та відповідними виписками Державної казначейської служби України по рахунку відповідача щодо проведення вказаних платежів;

-станом на момент ухвалення рішення у справі заявлена до стягнення заборгованість в сумі 366235,07 грн. відсутня.

З огляду на те, що відносно залишку боргу в сумі 366235,07 грн. відсутній предмет спору між сторонами, суд першої інстанції правильно закрив провадження у справі в цій частині позовних вимог на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» сфера теплопостачання є сферою діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам (далі Закон) визначений обов`язок споживачів теплової енергії визначений, статтею 19 цього Закону, згідно якого споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

А тому, відповідно до умов укладеного договору та в силу актів цивільного законодавства, що регулюють правовідносини у сфері теплопостачання у відповідача щомісячно виникає обов`язок щодо оплати фактично спожитої теплової енергії.

За статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до статей 547-548 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, укладаючи спірний Договір про надання послуг з централізованого опалення № Т/2019-2/К-2 сторони у справі дійшли згоди, що за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі, встановленому законом, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в момент прострочення, за кожний день прострочення оплати (пункт 14 Договору). При цьому у підпункті 2 пункту 20 Договору сторони обумовили, що споживач несе відповідальність за несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені, в розмірі 0,1% від несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Нарахування пені не обмежується шістьма місяцями.

Таким чином, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані обмеження пені, визначені частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, оскільки це сторони прямо передбачили в Договорі.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи факт прострочення відповідачем оплати спожитої теплової енергії, позивач розрахував та заявив до стягнення з відповідача (згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом першої інстанції до розгляду):

-пеню за період 08.04.2019 07.10.2019, розмір якої склав 80601,19 грн.;

-3% річних за період 08.04.2019 18.03.2020 в сумі 12922,92 грн.;

-інфляційні втрати за період прострочення квітень 2019 року січень 2020 року в сумі 9324,70 грн.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом першої інстанції встановлено, що з огляду на підтверджений наявними у справі доказами факт прострочення відповідачем обов`язку оплатити вартість спожитої теплової енергії за спірним Договором, тому є підстави для застосування до відповідача встановленої Договором та законодавством відповідальності.

Водночас, колегія суддів відзначає, що при вирішення спору сторін щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат суд має перевірити правильність розрахунку позивачем вказаних позовних вимог та, у випадку наявності помилок у розрахунку, задовольнити позовні вимоги за уточненим розрахунком суду.

При перевірці розміру заявленої до стягнення пені, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що у наданому позивачем розрахунку не враховано умови пункту 9 Договору щодо здійснення оплати послуг не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

За висновками суду першої інстанції, які не спростовані відповідачем, прострочення виконання зобов`язання за березень 2019 починається з 11.04.2019, а зобов`язання за квітень 2019 починається з 11.05.2019.

Після здійснення відповідних обчислень судом першої інстанції встановлено, що за порушення дисципліни розрахунків за спожиту теплову енергію згідно Договору стягненню з відповідача підлягають:

-сума пені в загальному розмірі 76759,84 грн. за період прострочення з 11.04.2019 по 07.10.2019 (пеня за зобов`язаннями січня 2019 року на залишок суми боргу в розмірі 108698,32 грн., що існував станом на 08.04.2019, за період прострочення з 08.04.2019 по 07.10.2019 становить 18791,41 грн.; пеня за зобов`язаннями березня 2019 року на залишок боргу в розмірі 262142,41 грн., що існував станом на 11.04.2019, за період прострочення з 11.04.2019 по 07.10.2019 становить 44542,66 грн.; пеня за зобов`язаннями квітня 2019 року на залишок боргу в розмірі 95394,34 грн., що існував станом на 11.04.2019, за період прострочення з 11.05.2019 по 07.10.2019 становить 13425,77 грн.);

-сума 3% річних в загальному розмірі 12492,99 грн. за період прострочення 11.04.2019 по 18.03.2020 (3% річних за зобов`язаннями січня 2019 року на залишок боргу в сумі 108698,32 грн., що існував станом на 08.04.2019, за період прострочення з 08.04.2019 по 07.02.2020 становлять 2732,91 грн.; 3% річних за зобов`язаннями березня 2019 року на залишок боргу в сумі 262142,41 грн., що існував станом на 11.04.2019, за період прострочення з 11.04.2019 по 07.02.2020 становлять 6526,19 грн.; 3% річних за зобов`язаннями квітня 2019 року на залишок боргу в сумі 95394,34 грн., що існував станом на 11.05.2019, за період прострочення з 11.05.2019 по 07.02.2020 становлять 2139,68 грн.; 3% річних на залишок боргу в сумі 366235,07 грн., що існував станом на 08.02.2020, за період прострочення з 08.02.2019 по 05.03.2020 становлять 810,52 грн.; 3% річних на залишок боргу в сумі 266235,07 грн., що існував станом на 06.03.2020, за період прострочення з 06.03.2019 по 18.03.2020 становлять 283,69 грн.);

-сума інфляційних за повні місяці існування боргу в розмірі 4119,06 грн. (інфляційні за зобов`язаннями січня 2019 року на залишок суми боргу в розмірі 108698,32 грн., що існував станом на 08.04.2019, за період прострочення з 08.04.2019 по 31.01.2020 становлять суму 1956,31 грн.; інфляційні за зобов`язаннями березня 2019 року на залишок суми боргу в розмірі 262142,41 грн., що існував станом на 11.04.2019, за період прострочення з 01.05.2019 по 31.01.2020 становлять суму 2075,75 грн.; інфляційні за зобов`язаннями квітня 2019 року на залишок суми боргу в розмірі 95394,34 грн., що існував станом на 11.05.2019, за період прострочення з 01.06.2019 по 31.01.2020 становлять суму 87,00 грн.).

До матеріалів справи судом першої інстанції долучено повний, розгорнутий розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних, у якому зазначено суму боргу, дати виникнення прострочення оплати, періоди нарахування санкцій.

При цьому колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє твердження заявника апеляційної скарги про те, що місцевим господарським судом здійснено неправильні розрахунки та стягнуто необґрунтовані суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки при вирішенні спору про стягнення сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат суд першої інстанції перевірив правильність розрахунку цих сум відповідно до умов Договору, обставин справи та положень чинного законодавства, а долучені позивачем до матеріалів справи докази підтверджують факт заборгованості, а також строк та порядок її погашення.

Наявний у справі розрахунок, що здійснений судом першої інстанції, надає колегії суддів апеляційної інстанції здійснити аналіз порядку та періодів нарахування розміру стягнутих судом сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, а також перевірити правильність розрахунку позивача.

За наслідком перевірки цього розрахунку колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов цілком правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача 76759,84 грн. пені, 4119,06 грн. інфляційних втрат, 12492,99 грн. 3% річних та 2102,00 грн. відшкодування витрат на сплату судового збору.

Оскільки, позивач не обґрунтував належним чином позовні вимоги про стягнення з відповідача 3841,35 грн. пені, 5205,64 грн. інфляційних втрат та 429,93 грн. 3% річних, тому є вірними висновки суду першої інстанції про відмову в їх задоволенні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду по суті спору. При цьому колегія суддів зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання зобов`язань за договором та від відповідальності за невиконання цих зобов`язань. Суд першої інстанції, користуючись наданим правом, і не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, самостійно розрахував та визначив суми пені та інших нарахувань, тим самим з`ясувавши всі обставини, пов`язані із правильністю здійсненого позивачем розрахунку та надання оцінки доказам, на яких цей розрахунок ґрунтується. При цьому відповідач не надав суду першої інстанції контррозрахунку здійснених позивачем нарахувань на суму боргу та не звертався до суду із клопотанням про зменшення пені, тому суд першої інстанції при ухваленні рішення врахував всі факти, які входять до предмета доказування у даній справі, наслідком чого стало ухвалення законного та обґрунтованого рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, яке скасуванню не підлягає.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду Полтавської області від 11.06.2020 у справі №917/151/20 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені скаржником, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)», м. Полтава на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.06.2020 у справі № 917/151/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 11.06.2020 у справі № 917/151/20 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Державну установу «Полтавська виправна колонія (№ 64)», м. Полтава.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29.09.2020.

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Н.М. Пелипенко