ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2020 р. м. Київ Справа № 911/952/20

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Щотової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокар Ел Пі Джи» (18001, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Надпільна, 226/1, код 40625535)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» (08472, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Світанок, вул. Київська, 5/4, код 39217460)

про стягнення 215913,02 грн.

за участю представників:

позивача - Шевченко Т.М.;

відповідача - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сокар Ел Пі Джи» (позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» (відповідач) про стягнення 215913,02 грн., з яких: 137 998,50 грн., 4029,36 грн. інфляційних втрат, 49 256, 80 грн. пені та 24 628,37 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати поставленого товару за Договором поставки № 72-2016 від 29.11.2016.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.04.2020 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.06.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 09.07.2020.

В судовому засіданні 09.07.2020 оголошено перерву до 30.07.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.07.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10.09.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.09.2020 постановлено закрити підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 24.09.2019.

В судове засідання 24.09.2020 представник відповідача не з`явився.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, не надіслав суду відзиву на позов.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, суд дослідив в порядку статей 209-210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів. Представник позивача виступив з промовою (заключним словом), в яких посилався на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

24.09.2020 року, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.11.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СОКАР ЕЛ ПІ ДЖИ» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» (покупець) був укладений договір поставки №72-2016 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1., 2.1. Договору, постачальник передає у власність покупцю нафтопродукти (товар), а покупець приймає і оплачує їх вартість. Кількість, асортимент, ціна та інші необхідні для поставки партії товару дані визначаються у додаткових угодах, що складаються постачальником та підтверджуються шляхом підписання покупцем на умовах даного договору. До додаткової угоди в розумінні цього договору також прирівнюються видаткова накладна на товар та/або Акт прийому-передачі товару, підписані сторонами.

Пунктом 3.6. Договору передбачено, що точна кількість поставленого товару відображається в перевізних документах на товар та в Акті прийому-передачі товару.

Сторони у п. 5.3. Договору погодили, що за результатами поставки товару сторони підписують Акт прийому-передачі товару.

Відповідно до п. 6.1.-6.5. Договору, оплата товару (партії товару) здійснюється на умовах 100% передоплати, якщо інше не передбачено у Додатковій угоді до даного Договору. Ціна та кількість товару за даним Договором складається з загальної вартості і кількості товару, що поставляється за даним Договором протягом терміну його дії. Покупець зобов`язується оплатити товар на умовах 100% попередньої оплати партії товару протягом одного дня з дати підписання Додаткової угоди, якщо інше не передбачене сторонами у Додатковій угоді до даного Договору. Оплата здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку. Датою оплати товару вважається зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Згідно з п. 7.1. Договору, сторони зобов`язуються належним чином виконувати умови цього Договору, зокрема в частині, пов`язаній із своєчасним проведенням оплат, отриманням рахунків, за якими проводяться оплати, оформленням документів та інше.

Сторони щомісячно звіряють заборгованість по Договору шляхом підписання Актів звірки взаєморозрахунків, при цьому кожна із сторін зобов`язана протягом 15-ти календарних днів місяця, наступного за звітнім, після отримання від іншої сторони Акту звірки взаєморозрахунків, підписати його та надати його іншій стороні. В разі необхідності Акти звірки взаєморозрахунків складаються за вимогою сторін. (п. 6.7. Договору).

Згідно з п. 6.8. Договору, якщо у результаті звірки взаєморозрахунків буде виявлено, що сум грошових коштів, отриманих від покупця на оплату партії товару за відповідною Додатковою угодою до даного договору а) недостатньо для покриття вартості поставленої партії товару - Покупець протягом 1 банківського дня після підписання сторонами акту звірки взаєморозрахунків перераховує Постачальнику грошову суму, якої не вистачає.

Пунктом 7.3. Договору передбачено, що у випадку ненадходження від покупця повної оплати за відвантажений товар протягом терміну, зазначеному у Додатковій угоді до даного Договору, та з урахуванням ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України постачальник має право нарахувати, а покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент виникнення заборгованості, від суми заборгованості за кожний день прострочення виконання грошового зобов`язання..

Згідно з п. 7.9. Договору штрафні санкції нараховуються постачальником за весь час прострочення оплати і на суму, що належить до сплати.

Цей Договір, згідно з п. 11.1., 11.2. Договору, набирає чинності з моменту підписання сторонами Договору та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2018 в частині поставок, а в частині здійснення грошових розрахунків - до повного виконання грошових зобов`язань. Припинення Договору не позбавляє права на стягнення постачальником понесених збитків, в тому числі не отримані доходи, які він одержав би, якби зобов`язання покупцем було виконано своєчасно, а також пені, штрафів, передбачених даним Договором.

Додатковою угодою № 0002 від 31.12.2018 сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору поставки №72-2016 до 31.12.2019.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 185 278,50 грн., що підтверджується копіями підписаних та скріплених представниками сторін Актів приймання-передачі та товарно-транспортних накладних.

В свою чергу відповідач неналежним чином виконав умови даного договору, здійснивши оплату за товар частково, у зв`язку чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар, а також застосування правових наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як зазначив позивач, відповідач за поставлений Товар розрахувався частково, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 137 998,50 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Разом з тим у матеріалах справи міститься копія акту звіряння взаємних розрахунків за листопад 2019 в якому сторони станом на 30.11.2019 погодили розмір заборгованості у сумі 107 998,50 грн.

Строк виконання зобов`язання по оплаті отриманої продукції для відповідача є таким, що настав, доказів сплати основного боргу в повній сумі у справу не подано, а тому до примусового стягнення з відповідача належить 107 998,50 грн. на користь позивача як залишок боргу за поставлений товар.

Відповідач не подав суду заперечень проти неотримання товару, існування спору між сторонами з приводу його якості чи існування інших підстав для неоплати боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події.

У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки факт наявності боргу у відповідача перед позивачем доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, строк оплати за вказаними вимогами настав, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу у сумі 107 998,50 грн.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 49 256,80 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Як вбачається з розрахунку, позивач керуючись п.п. 7.3. та 7.9. Договору нарахував пеню за період з 01.02.2019 по 13.03.2020.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтею 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За приписами статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Проаналізувавши пункти 7.3 та 7. 9 Договору, суд прийшов до висновку, що вони не містять ні іншого строку, відмінного від встановленого частиною 6 статті 232 ГК України, наприклад, який є меншим або більшим шести місяців, ні вказівки на подію, що має неминуче настати.

Умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, умову, передбачену пунктами 7.3. та 7.9. Договору поставки №72-2016, неможливо визнати такою, що встановлює інший строк нарахування штрафних санкцій, ніж передбачений частиною 6 статті 232 ГК України.

З урахуванням наведеного вище, господарський суд здійснив власний розрахунок пені за вірний період прострочення зобов`язання (з 01.02.2019 по 01.08.2019), з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК та встановив, що правомірним є розмір пені 24 348,23 грн.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 4029,35 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за період визначений позивачем з 01.02.2019 по 29.02.2020 встановив, що правомірним є стягнення з відповідача 4098,22 грн. інфляційних втрат.

Однак, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 4029,35 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, суд не має права вийти за межі позовних вимог, а отже з відповідача підлягає до стягнення 4029,35 грн. інфляційних.

Позивач також просить стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення розрахунку на загальну суму 24 628,37 грн.

Дані вимоги не підлягають до задоволенню, виходячи з такого.

Порядок нарахування процентів за користування чужими коштами визначається нормами Цивільного кодексу України. Так, згідно з частиною 1 статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до частини 2 статті 536 Цивільного кодексу України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством.

Однак у даному випадку, ні умовами договору поставки №72-2016, ні чинним законодавством не передбачений розмір процентів за користування чужими грошовими коштами у випадку прострочення оплати товару.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимога про стягнення з відповідача 24 628,37 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами задоволенню не підлягає.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 107998,50 грн. основного боргу, 24348,23 грн. пені та 4029,35 грн. інфляційних втрат. В іншій частині позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» (08472, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Світанок, вул. Київська, 5/4, код 39217460) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокар Ел Пі Джи» (18001, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Надпільна, 226/1, код 40625535) 107 988 (сто сім тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 50 коп. основного боргу, 24 348 (двадцять чотири тисячі триста сорок вісім) грн. 23 коп. пені, 4029 (чотири тисячі двадцять дев`ять) грн. 35 інфляційних втрат та 2045 (дві тисячі сорок п`ять) грн. 49 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05.10.2020

Суддя Т.Д. Лилак