ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2020 р. Справа№ 910/1728/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко А.І.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтрак»

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2020

у справі №910/1728/20 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтрак»

до Акціонерного товариства «Укрпошта»

про стягнення безпідставно набутих коштів 121 042,47 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Айтрак» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» (далі, відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 121 042,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що причиною порушення позивачем строку поставки товару згідно укладеного із відповідачем Договору поставки №010819-01/198ПС від 01.08.2019 стали обставини непереборної сили (тайфун Лекіма на території провінції Шальдун, Китайська народна республіка, де позивач замовив товар), що призвело до затоплення значних територій, руйнування промислових об`єктів та інфраструктури, у зв`язку з чим позивач вважає, що наявні підстави для повернення забезпечення виконання вказаного Договору у розмірі 121 042,47 грн, що було сплачено АТ «Приватбанк» відповідачу згідно з банківською гарантією №G-0719/5078 від 23.07.2019. Позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у вказаній сумі як такі, що були набуті останнім безпідставно.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 у справі №910/1728/20 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтрак» відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що спірні грошові кошти в сумі 121 042,47 грн не можуть вважатися отриманими відповідачем без достатньої правової підстави в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки ці грошові кошти набуто відповідачем на достатніх правових підставах в якості гарантійного платежу за гарантією №00719/5078 (Гарантія) від 23.07.2019. За висновками суду ні діюче законодавство, ні умови Договору, ні умови самої гарантії №00719/5078 від 23.07.2019 не передбачають можливість звільнення Гаранта від сплати гарантійного платежу в разі неналежного виконання Принципалом своїх зобов`язань внаслідок дій обставин непереборної сили.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 25.06.2020 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю «Айтрак» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 у справі №910/1728/20 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного:

- Господарський суд міста Києва порушив строк відкриття позовного провадження, встановлений частиною 1 статті 176 Господарського процесуального кодексу України. 10.02.2020 ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху. 13.02.2020 позивач надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, однак провадження у справі було відкрито ухвалою суду лише 25.02.2020;

- 03.03.2020 позивач звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи з викликом сторін, оскільки справа потребує детального розгляду спору по суті та з`ясування всіх обставин, однак суд відмовив у його задоволенні, що згідно пункту 7 частини 3 статті 276 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення;

- Господарський суд міста Києва порушив встановлені статтею 248 Господарського процесуального кодексу України строки розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження, оскільки провадження у справі було відкрито 25.02.2020, а рішення прийнято 25.05.2020;

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про бездіяльність ТОВ «Айтрак» щодо досягнення домовленостей, належного повідомлення АТ «Укрпошта» про форс-мажор. Настання обставин непереборної сили підтверджується наданими позивачем до матеріалів справи доказами, а саме листом Українського гідрометеорологічного центру від 15.08.2019 №01-20-993, сертифікатом №193705ВО/001496 від 15.10.2019 china council for the promotion of internal trade, Сертифікатом ТПП про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №3100-19-0345 (вих. №302/05-4 від 21.11.2019). На переконання скаржника, ним доведено, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних та невідворотних обставин за певних умов здійснення господарської діяльності, а тому відсутні підстави для притягнення його до господарсько-правової відповідальності та стягнення гарантійного платежу.

У тексті апеляційної скарги апелянтом викладене також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 у справі №910/1728/20.

До апеляційної скарги додано також нові докази у справі, а саме: докази направлення електронних листів представнику Акціонерного товариства «Укрпошта» та додатку до листів (проекту додаткової угоди №1 до Договору поставки №01819-02/198Пс від 01.08.2019).

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду апеляційної інстанції 18.08.2020, відповідач заперечив проти її задоволення, просив суд залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Відповідач у відзиві наголосив на наступному:

- АТ «Укрпошта» не отримувало від позивача документів про затримку поставки товару у зв`язку з обставинами непереборної сили та пропозиції щодо укладення додаткової угоди щодо продовження термінів виконання зобов`язань. Крім того, договором не передбачено обов`язку покупця погоджуватися на продовження термінів виконання зобов`язань постачальником;

- умови Договору поставки №010819-01/198ПС від 01.08.2019 не передбачають залежність строків виконання договору постачальником від виробництва товару;

- наданий позивачем сертифікат ТПП підтверджує дію форс-мажорних обставин у період часу з 10.08.2019 по 12.08.2019, тобто лише протягом трьох днів, однак станом на 14.11.2019 (день останньої остаточної поставки товару) загальний період прострочення постачальником поставки товару становить 44 дні, що значно більше дії форс-мажорних обставин, зазначених у сертифікаті;

- кошти в розмірі 121 042,47 грн АТ «Укрпошта» отримало в якості Гарантійного платежу за гарантією №G-0719/5078 від 23.07.2019, а не штрафних санкцій;

- ні діюче законодавство, ні умови Договору, ні умови самої гарантії №G-0719/5078 від 23.07.2019 не передбачають можливість звільнення гаранта від сплати гарантійного платежу в разі неналежного виконання принципалом своїх зобов`язань внаслідок дій обставин непереборної сили. Сплату платежів гарантував та оплату здійснив саме Банк-Гарант, а тому і зазначені кошти є саме коштами банку. АТ «Укрпошта» не являється стороною договору між гарантом та позивачем і не володіє інформацією щодо особливостей умов можливої компенсації гаранту його платежів за гарантійними виплатами зі сторони позивача, як принципала. Якщо позивач вважає, що Банком-Гарантом неправомірно списані його кошти, він має можливість звернутися із відповідним позовом до Банку, а не до АТ «Укрпошта».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтрак» у справі №910/1728/20 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Іоннікової І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 у справі №910/1728/20 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтрак» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 у справі №910/1728/20 залишено без руху. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Айтрак», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути її недоліки, надавши суду апеляційної інстанції пояснення з обґрунтуванням поважності причин неподання доказів (вказаних в пункті 1 додатків до апеляційної скарги - докази направлення електронних листів представнику Акціонерного товариства «Укрпошта» Міхелю Р.В. та додаток до листів (проект додаткової угоди №1 до Договору поставки №01819-02/198Пс від 01.08.2019) або підстав неможливості їх подання до суду першої інстанції.

27.07.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник апелянта подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій зазначив, що оскільки розгляд справи у суді першої інстанції проводився в порядку спрощеного провадження під час дії встановлених Кабінетом Міністрів України карантинних обмежень, яких дотримувалось Товариство з обмеженою відповідальністю «Айтрак», надати докази в суді першої інстанції не було можливості. Відповідач зазначив, що працівники підприємства не знаходились в офісі під час карантину, а отже доступу до документів та комп`ютерів у них не було. До заяви про усунення недоліків апеляційної скарги відповідачем долучена копія наказу директора ТОВ «Айтрак» №19-з від 12.03.2020 «Про скорочення виробництва та тривалості робочого часу на підприємстві у зв`язку з карантином».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтрак» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 у справі №910/1728/20, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі є вимоги про стягнення 121 042,47 грн, а відтак вказана справа відноситься до малозначних в розумінні Господарського процесуального кодексу України; встановлено сторонам строк на подачу відзиву, відповіді на відзив, заяв, клопотань. Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судом не розглядалося, враховуючи, що з апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Айтрак» звернулося до суду 25.06.2020 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті), тобто під час строку дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 (зі змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України №215 від 16.03.2020, № 239 від 25.03.2020, №241 від 29.03.2020, №242 від 20.03.2020, №255 від 02.04.2020, № 262 від 08.04.2020, №284 від 15.04.2020, №291 від 22.04.2020, №313 від 29.04.2020, №332 від 04.05.2020, №343 від 04.05.2020, №377 від 14.05.2020, №392 від 20.05.2020).

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2020, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Акціонерним товариством «Укрпошта» проводились відкриті торги на закупівлю ДК 021:20-5 Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності (легкові), ідентифікатор закупівлі: ПА-2019-06-25-001718-С. Переможцем торгів по закупівлі стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Айтрак».

01.08.2019 між ТОВ «Айтрак» (Постачальник) та АТ «Укрпошта» (Покупець) було укладено Договір поставки №010819-01/198Пс (далі, Договір), згідно якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцю у власність товар, найменування, код УКТЗЕД, якість та технічні, якісні, та інші характеристики, кількість та ціна якого визначається згідно Специфікації, яка є Додатком №1 до цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар і оплатити його в порядку та на умовах цього Договору.

Згідно Специфікації (Додаток №1) до Договору поставки та у відповідності до пункту 3.5. Договору поставки ціна Договору становить 2 420 849,37 грн з ПДВ.

У пункті 1.2.1. Договору постачальник підтверджує, що товар новий належить йому на праві власності та не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними та/або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України.

Згідно пункту 5.1. Договору поставка товару здійснюється за графіком, визначеним у Специфікації.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором (пункт 6.1. Договору).

Пунктом 7.2. Договору поставки передбачено, що сторона, яка не може виконувати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна повідомити іншій стороні у 30 денний строк з дня їх настання і досягти домовленості щодо продовження термінів виконання зобов`язань або припинення дії договору. Настання обставин непереборної сили повинно бути підтверджено сертифікатом Торгово-промислової палати України.

За умовами пункту 10.1. Договору постачальник для забезпечення виконання його зобов`язань за Договором перед покупцем надає останньому оригінал банківської гарантії забезпечення виконання Договору в валюті платежу - гривня (далі - банківська гарантія). Розмір банківської гарантії зазначається у специфікації. У разі визначення банківської гарантії в розмірі 0% (нуль відсотків), умови цього розділу Договору Сторонами не застосовуються.

Постачальник зобов`язаний не пізніше дати підписання цього Договору надати Покупцю оригінал банківської гарантії забезпечення виконання Договору на суму, що зазначається у Специфікації. Строк дії банківської гарантії забезпечення виконання Договору повинен перевищувати строк дії Договору не менше ніж на один місяць. Усі витрати, пов`язані з наданням банківської гарантії, здійснюються за рахунок коштів Постачальника (пункт 10.2. Договору).

Надана Постачальником у якості забезпечення виконання Договору банківська гарантія повинна свідчити про безумовний та безвідкличний обов`язок банківської установи сплатити на користь Покупця суму забезпечення у разі невиконання або неналежного виконання Постачальником своїх зобов`язань за Договором, при цьому в гарантії строк розгляду вимоги Покупця (Бенефіціара) повинен становити не більше 5-ти банківських днів з дати отримання такої вимоги (пункт 10.3. Договору).

Згідно пункту 10.4. Договору у випадку, якщо протягом строку дії Договору банк, що видав банківську гарантію, надану Постачальником, буде визначено у встановленому законом порядку неплатоспроможним або виникнуть інші обставини, які негативно впливають на можливість виконання банком зобов`язань по наданій Постачальником банківській гарантії, Постачальник зобов`язаний надати Покупцю банківську гарантію іншого банку на умовах, визначених цим Договором, у строк, що не перевищує 10 (десяти) банківських днів з моменту вимоги Покупця. У випадку ненадання Постачальником банківської гарантії іншого банку у випадках і на умовах, визначених цим пунктом, Постачальник зобов`язаний сплатити на користь Покупця штраф у розмірі 3 (три) відсотки ціни Договору, а покупець має право зупинити оплату за цим Договором на строк до надання такої банківської гарантії без сплати будь-яких санкцій за строк такого зупинення.

Відповідно до пункту 10.5. Договору у разі невиконання та/або неналежного виконання ним своїх зобов`язань за Договором, банківська гарантія забезпечення виконання Договору не повертається Постачальнику.

Забезпечення виконання Договору повертається Постачальнику після виконання всіх зобов`язань за Договором, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або Договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених п. 1 статті 26 Закону України «Про публічні закупівлі», але не пізніше ніж 5 (п`яти) банківських днів з дня настання зазначених обставин та отримання письмового запиту від Постачальника (пункт 10.6. Договору).

Кошти, що надійшли Покупцю як забезпечення виконання Договору (у разі, коли вони повертаються Постачальнику), не є виконанням Постачальником зобов`язань за цим Договором, не заліковуються в рахунок інших зобов`язань Постачальника за цим Договором та не звільняють постачальника від сплати повної суми штрафних санкцій (відповідальності) та збитків за Договором (пункт 10.7. Договору).

На підставі договору-заявки №G0719/5078 про надання банківської гарантії від 22.07.2019 Акціонерне товариство «Приватбанк» взяло на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання сплатити АТ «Укрпошта» суму, що становить 121 042,47 грн (Гарантована сума) після одержання письмової вимоги АТ «Укрпошта», що містить твердження про те, що ТОВ «Айтрак» не виконав або неналежно виконав свої зобов`язання за договором поставки шин для транспортних засобів великої та малої тоннажності.

Згідно Додатку 1 до Договору-заяви №G0719/5078 від 22.07.2019 (текст гарантійного листа) АТ «Приватбанк» безвідклично та безумовно зобов`язалося виплатити на користь бенефіціара (АТ «Укрпошта») суму, що становить 121 042,47 грн після одержання письмової вимоги бенефіціара, що містить твердження про те, що принципал (ТОВ «Айтрак») не виконав або неналежно виконав свої зобов`язання за Договором. Гарантія набуває чинності з 23.07.2019 та діє до 31.01.2020 включно.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач вказує, що ТОВ «Айтрак» отримало від АТ «Укрпошта» претензію від 14.01.2020 №421-1957 з вимогою сплатити 75 515,54 грн, в тому числі 45 692,18 грн пені та 26 823,36 грн штрафу за несвоєчасну поставку товару за Договором поставки. Ознайомившись із вказаною претензією, ТОВ «Айтрак» відмовилося від виплати штрафних санкцій з наступних підстав.

Як наголошує позивач, 19.08.2019 ТОВ «Айтрак» звернулось до АТ «Укрпошта» листом №02-19/08/19 від 19.08.2019 (документ отримав менеджер Міхаль Р.В.), яким було передано АТ «Укрпошта» лист від 15.08.2019, в якому ТОВ «Айтрак» повідомляв про затримку поставки решти товару в кількості 347 штук на суму 917 089,23 грн з ПДВ у зв`язку з обставинами непереборної сили, а саме з тайфуном Лекіма на території провінції Шальдун, Китайська Народна Республіка, що призвело до затоплення значних територій, руйнування промислових об`єктів та інфраструктури, внаслідок чого було зупинено виробництво на невизначений термін, що унеможливлювало виконання поставки товару у визначений пунктом 10 Специфікації (Додаток №1 до Договору поставки № 010819-01/198Пс від 01.08.2019) строк до 30 вересня 2019 року. Також, даним листом ТОВ «Айтрак» просило АТ «Укрпошта» підписати додаткову угоду, якою продовжити строк виконання зобов`язання по поставці товару до 30 жовтня 2019 року. У якості додатку до вказаного листа значиться лист Українського гідрометеорологічного центру (УкрГМЦ) Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 15.08.2019 №01-20/993. Однак, позивач вказує, що дане прохання було проігноровано АТ «Укрпошта», окрім того, позивач зазначає, що навіть не отримував відповідь від відповідача.

За твердженнями позивача, на виконання вимог пункту 7.2. Договору, відповідно до якого сторона, яка не може виконувати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна повідомити іншій стороні у 30 денний строк з дня їх настання і досягти домовленості щодо продовження термінів виконання зобов`язань або припинення дії договору, ТОВ «АЙТРАК» зверталось до АТ «Укрпошта» з повідомленням про обставини непереборної сили, надавало докази, передбачені пунктом 7.2. Договору поставки, а саме: лист Українського гідрометеорологічного центру (УкрГМЦ) Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 15.08.2019 №01-20-993.

Згідно наданого позивачем до матеріалів справи листа Українського гідрометеорологічного центру (УкрГМЦ) Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 15.08.2019 №01-20-993, на території Шаньдун, Китайська Народна Республіка спостерігались складні метеорологічні умови, пов`язані з впливом тропічного циклону - тайфуну Лекіма протягом 10, 11, 12 серпня 2019 року. У зазначений період по території провінції Шаньдун спостерігались сильні зливи (100 мм/за години), сильні вітри (швидкістю 40-45 м/с), у провінції був об`явлений помаранчевий рівень небезпечності. Сильні дощі та вітри призвели до затоплення значних територій, руйнування промислових об`єктів та інфраструктури на території провінції. Під час ускладнення погодних умов спостерігалися небезпечні та стихійні метрологічні явища, що завдали значних збитків організаціям та населенню.

Також позивачем долучений до матеріалів справи сертифікат Торгово-промислової палати України від 21.11.2019 №3100-19-0346, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме виняткові погодні умови, зокрема: зливи, дощі, тайфун, які унеможливили виконання договору поставки у встановлений термін, та сертифікат №193705ВО/001496 від 15.10.2019 china council for the promotion of international trade, в якому зазначалось про дію тайфун Лекіма з 10 серпня 2019 року по 13 серпня 2019 року.

30.01.2020 позивач отримав від АТ «Приватбанк» вимогу щодо оплати платежу по гарантії №G0719/5078, в якій повідомлялось, що на підставі отриманої 22.01.2019 вимоги від АТ «Укрпошта» Банк вимагає надати до 31.01.2019 суму для здійснення платежу в розмірі 121 042,47 грн та повідомлено, що у разі ненадання коштів у зазначений термін платіж буде виконано за рахунок коштів банку.

30.01.2019 ТОВ «Айтрак» здійснило на рахунок АТ «Приватбанк» платіж у сумі 121 042,47 грн, що підтверджується платіжним дорученням №118.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, ТОВ «Айтрак» зазначало, що АТ «Укрпошта» набуло грошові кошти у розмірі 121 042,47 грн без існування достатніх правових підстав (оскільки надавались докази про існування форс-мажорних обставин), та у спосіб, що суперечить законодавству.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Предметом спору в даній справі є стягнення грошових коштів у сумі 121 042,47 грн, які були сплачені АТ «Приватбанк» відповідачу згідно з банківською гарантією №G0719/5078 від 23.07.2019, правовою підставою позову визначено положення статті 1212 Цивільного кодексу України.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідні висновки про застосування вказаних норм права викладені у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 №6-100цс15 та постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №927/468/17, від 07.05.2018 у справі №921/512/17-г.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, кошти в розмірі 121 042,47 грн, які позивач вважає безпідставно набутими, АТ «Укрпошта» отримало в якості Гарантійного платежу за Гарантією №G0719/5078 (Гарантія) від 23.07.2019.

За вказаних обставин спірні грошові кошти в сумі 121 042,47 грн не можуть вважатися отриманими відповідачем без достатньої правової підстави в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, а положення, встановлені статтею 1212 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин сторін в частині стягнення 121 042,47 грн застосуванню не підлягають, оскільки ці грошові кошти набуто відповідачем на достатніх правових підставах.

У контексті спірних правовідносин колегія суддів також зазначає на наступному.

За змістом статей 560, 561 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Гарантія діє протягом строку, на який вона видана.

Зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання (стаття 562 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій/контргарантій та їх виконання урегульований Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004, відповідно до підпункту 9 пункту 3 якого гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Згідно з підпунктом 8 пункту 3 зазначеного Положення гарантійний випадок - одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що в гарантії (письмовому підтвердженні) банк як гарант визначає вид та обсяг забезпечуваного ним зобов`язання боржника.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Із матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, а позивачем наразі не спростовано, що позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 953 600,82 грн в строк, встановлений Договором, та на суму 1 467 248,47 грн з порушенням строків поставки.

Відповідач звернувся до АТ «Приватбанк» із вимогою №421-1969 від 22.01.2020 про оплату за гарантією виконання №G0719/5078 від 23.07.2019 на суму 121 042,47 грн у зв`язку з порушенням позивачем умов виконання зобов`язання за Договором щодо строків поставки товару.

У подальшому 30.01.2020 позивач отримав від АТ «Приватбанк» вимогу щодо оплати платежу по гарантії №G0719/5078, в якій повідомлялось, що на підставі отриманої 22.01.2019 вимоги від АТ «Укрпошта» Банк вимагає надати до 31.01.2019 суму для здійснення платежу в розмірі 121 042,47 грн та повідомлено, що у разі ненадання коштів у зазначений термін платіж буде виконано за рахунок коштів банку.

30.01.2019 ТОВ «Айтрак» здійснило на рахунок АТ «Приватбанк» платіж у сумі 121 042,47 грн, що підтверджується платіжним дорученням №118.

У матеріалах справи відсутні докази (первинні бухгалтерські документи) на підтвердження перерахування АТ «Приватбанк» коштів у сумі 121 042,47 грн на рахунок АТ «Укрпошта», однак, вказана обставина сторонами під час розгляду справи не заперечувалась.

У позові зазначено про те, що тайфуном було зупинено виробництво замовленого позивачем товару (Китай) на певний термін, що унеможливило виконання поставки товару у строки, визначені Договором. Зазначене, на думку позивача, свідчить про настання обставин непереборної сили (підтверджується листом Українського гідрометеорологічного центру від 15.08.2019 №01-20-993, сертифікатом №193705ВО/001496 від 15.10.2019 china council for the promotion of internal trade, Сертифікатом ТПП про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №3100-19-0345 (вих. №302/05-4 від 21.11.2019), та безпідставність сплати гарантійного платежу відповідачу у зв`язку з порушенням строків поставки товару.

Вказані доводи скаржника колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

По-перше, умови Договору жодним чином не передбачають залежність строків виконання Договору постачальником від процесу виробництва товару та не містять умов щодо обов`язку позивача поставити відповідачу товар, замовлений саме в іноземного контрагента - фірми Tirelink CO., LTD.

По-друге, ні діюче законодавство, ні умови Договору, ні умови самої гарантії №G0719/5078 від 23.07.2019 не передбачають можливість звільнення Гаранта від обов`язку щодо сплати гарантійного платежу в разі неналежного виконання Принципалом своїх зобов`язань внаслідок дій обставин непереборної сили. Гарантія №G0719/5078 від 23.07.2019 є безумовною, тобто такою, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

По-третє, настання обставин непереборної сили, на які посилається позивач, у відповідності до умов пункту 7.1. Договору та положень статті 617 Цивільного кодексу України, статті 218 Господарського кодексу України (Підстави господарсько-правової відповідальності) може бути підставою для звільнення його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором поставки, однак не впливає гарантійні зобов`язання, оскільки гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язань, а не господарсько-правовою санкцією.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відхилення доводів позивача про набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 121 042,47 грн без існування достатніх правових підстав (оскільки надавались докази про існування форс-мажорних обставин при виконанні Договору поставки товару), у зв`язку з чим позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтрак» задоволенню не підлягає.

Настання обставин непереборної сили у межах виконання Договору поставки не впливає на гарантійні зобов`язання сторін по гарантії №G0719/5078 від 23.07.2019, а тому оцінка доказам, наданим позивачем на підтвердження існування форс-мажорних обставин, судом у даній справі не надається з огляду на предмет заявленого позову.

Водночас, долучені скаржником до апеляційної скарги нові докази не досліджувалися судом апеляційної інстанції та не враховувалися при перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частини статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Водночас, згідно частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як зазначає скаржник у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги, нові докази подаються до суду апеляційної інстанції у зв`язку з тим, що розгляд справи у суді першої інстанції проводився в порядку спрощеного провадження під час дії встановлених Кабінетом Міністрів України карантинних обмежень, яких дотримувалось Товариство з обмеженою відповідальністю «Айтрак», а тому надати докази в суді першої інстанції не було можливості. Відповідач зазначає, що працівники підприємства не знаходились в офісі під час карантину, а отже доступу до документів та комп`ютерів у них не було. До заяви про усунення недоліків апеляційної скарги відповідачем долучена копія наказу директора ТОВ «Айтрак» №19-з від 12.03.2020 «Про скорочення виробництва та тривалості робочого часу на підприємстві у зв`язку з карантином».

Колегія суддів зазначає, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

За змістом статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Отже, усі наявні у позивача докази мали бути подані до суду першої інстанції разом із позовною заявою. При цьому, позов до суду першої інстанції було подано 06.02.2020, а провадження у справі (після усунення позивачем недоліків позовної заяви) відкрито 25.02.2020, тобто ще до запровадження на території України постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 карантину. Позивач у позові не повідомляв суд про наявність у нього будь-яких доказів, які не можуть бути подані ним разом із позовною заявою.

Водночас, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, встановила, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивачем до суду подавались також заперечення на відзив позивача від 30.03.2020, у яких позивач також не зазначав, про наявність у нього доказів, які в силу запровадженого на території України карантину не можуть бути подані до суду першої інстанції у встановлені строки. При цьому, надана скаржником до заяви про усунення недоліків апеляційної скарги копія наказу директора ТОВ «Айтрак» №19-з від 12.03.2020 «Про скорочення виробництва та тривалості робочого часу на підприємстві у зв`язку з карантином» свідчить про скорочення тривалості робочого часу на підприємстві на 80%, а не про повне припинення його діяльності у зв`язку з карантином, а тому також не може підтверджувати наявність причин, що об`єктивно не залежали від позивача та перешкоджали йому подати докази до суду першої інстанції.

З огляду на вищевстановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду апеляційної інстанції неможливості подання доданих до апеляційної скарги доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У свою чергу, прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України підстав для їх прийняття фактично буде порушувати принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідно до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Поруч із цим, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Стосовно доводів скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права (порушення встановленого Господарським процесуальним кодексом України п`ятиденного строку на відкриття провадження у справі, строків розгляду позовної заяви в порядку спрощеного позовного провадження) колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення у разі порушення судом норм процесуального права, а саме:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Інші порушення норм процесуального права, з огляду на зміст частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення лише у разі, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, порушення судом першої інстанції встановленого Господарським процесуальним кодексом України п`ятиденного строку на відкриття провадження у справі та строків розгляду позовної заяви в порядку спрощеного позовного провадження не є, з огляду на зміст вказаних правових норм, обов`язковою підставою скасування судового рішення. Водночас, позивачем не доведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення спору в даній справі.

Стосовно посилань скаржника на те, що справа, всупереч заявленому позивачем 03.03.2020 клопотанню про розгляд справи з викликом сторін, була розглянута судом у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, що згідно пункту 7 частини 3 статті 276 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

03.03.2020 позивачем було заявлене клопотання про розгляд справи з викликом сторін, мотивоване тим, що справа є важливою для позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтрак» про розгляд справи №910/1728/20 в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Частиною 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України визначені категорії спорів, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Спір у даній справі не відноситься до категорії спорів, перелічених у вказаній статті.

Водночас, відповідно до частини 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засідання з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Колегією суддів встановлено, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагав проведення судового засідання з повідомленням сторін, а тому відмова суду першої інстанції у здійсненні розгляду справи №910/1728/20 в судовому засіданні з повідомленням сторін не призвела до порушення процесуальних прав позивача. Позивачем в апеляційній скарзі не наведено обставин, які свідчать про те, що відмова суду в проведенні судового засідання обмежила надані йому Господарським процесуальним кодексом України права.

Таким чином, порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, позивачем не доведено, а судом апеляційної інстанції не виявлено.

Усі інші доводи та міркування скаржника, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів зі сторони відповідача.

Заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтрак» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Айтрак» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 у справі №910/1728/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 у справі №910/1728/20 залишити без змін.

Матеріали справи №910/1728/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.А. Іоннікова

А.І. Тищенко