РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2020Справа № 910/11164/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м.Київ, пл.І.Франка буд.5, )

до Спільного українсько - французького підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Основа - Солсиф" (03150, м.Київ, вул.Ковпака,17, )

про стягнення 123 294,90 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Спільного українсько - французького підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Основа - Солсиф" про стягнення 123 294,00 грн заборгованості за спожиту теплову енергію у гарячій воді на підставі самовільного підключення за період з 05.11.2019 по 28.11.2019.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 530710 від 22.01.2019, за умовами якого здійснюється надання послуг до будинку № 17 по вул.Ковпака у місті Києві, при цьому 20.11.2019 представниками позивача складено службову записку про самовільне включення відповідачем системи опалення, таким чином встановлено самовільне включення споживача до теплового обладнання без дозволу постачальника, що є порушенням договірних зобов`язань та підставою для нарахування за споживання теплової енергії у відповідності до п.2.3.6 договору за період з 05.11.2019 по 28.11.2019 у сумі 123 294,98 грн за особовим рахунком № 530710.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.08.2020 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, встановив строк для реалізації сторонами процесуальних прав: відповідачу строк протягом 15-ти днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; запропонував позивачу у строк протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов надати до суду відповідь на відзив відповідача, якщо такий буде подано до суду.

Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвалу суду від 04.08.2020 позивач отримав 10.08.2020, відповідач - 10.08.2020.

25.08.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що позивачем належними доказами не доведено факту порушення відповідачем договірних зобов`язань, системи теплопостачання, акт № 2/2-305-08 від 28.11.2019 споживачу не надсилався, комісією з розгляду актів порушень споживачами ПКТЕ та/або умов договору відповідач про виклик та розгляд акта не повідомлявся, вказаний акт не містить опис виявлених порушень. Учасник справи, стверджуючи, що споживачем було вчинено усі дії щодо перевірки та підготовки до опалювального періоду 2020-2021 років відповідно до п.7.2.31 розділу 7 наказу Міністерства палива та енергетики України № 71 від 14.02.2007 «Про затвердження правил технічної експлуатації теплових установок і мереж», отримано відповідні акти, оплата за надані послуги здійснювалась за приладами обліку, заборгованість відсутня., тому вимоги про стягнення нарахування у п`ятикратному розмірі вважає безпідставними та необґрунтованими.

07.09.2020 позивач подав до суду клопотання про поновлення пропущеного строку для подання відповіді на відзив до 10.09.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 08.09.2020 продовжив позивачу визначений процесуальний строк для подачі відповіді на відзив до 10.09.2020.

10.09.2020 позивач через відділ діловодства суду подав відповідь на відзив, в якій зауважив про неотримання споживачем наряду на підключення до опалювального сезону та здійснення КП «Київтеплоенерго» спроби відключення споживача від тепломережі на підставі наряду № 3013 від 20.11.2019, за наслідком чого представників позивача не було допущено до теплового пункту, про що складено акт від 21.11.2019, споживачем порушено п.2.3.18 договору, відповідно до якого абонент зобов`язаний забезпечувати безперешкодний цілодобовий доступ представників енергопостачальної організації до теплокамер, теплопунктів, приладів обліку теплової енергії для виконання службових обов`язків, що є підставою для нарахування п`ятикратної вартості наданих послуг відповідно до п.2.3.6 договору та п.42 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198.

21.09.2020 відповідач засобами поштового зв`язку подав заперечення на відповідь на відзив, зі змісту яких категорично заперечує аргументи позивача, надає власні пояснення щодо підстав договірних відносин та відсутності обставин самовільного підключення, про яке зазначає позивач в обґрунтування заявлених вимог, довільного тлумачення позивачем норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

На виконання розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Таким чином, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює КП «Київтеплоенерго».

22.01.2019 року між Комунальним підприємством Виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" (енергопостачальна організація) та Спільним Українсько-Французьким підприємством з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Основа-Солсиф» (абонент) укладено Договір №530710 про постачання теплової енергії у гарячій воді (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого його предметом є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 2.1. Договору при виконанні умов цього Договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язується керуватися тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж (далі - Правила), нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 29.03.2019 року. (п. 8.1. Договору).

Додатковою угодою від 30.03.2019 до Договору сторони погодили п. 8.4. викласти в наступній редакції: «Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Згідно з пунктами 2.3.5. та 2.3.6 договору споживач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію теплосистем у займаних приміщеннях та своєчасне вжиття заходів з утеплення приміщень та місць загального користування. Своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати (сплачувати) на розрахунковий рахунок Дирекції по експлуатації нежилих будинків (структурного підрозділу підприємства) вартість спожитої теплової енергії та технічного обслуговування теплосистеми.

Облік споживання абонентом теплової енергії проводиться розрахунковим способом (за приладами обліку; розрахунковим способом). (п. 5.1. Договору).

Як зазначає позивач, 20.11.2019 року робітником позивача здійснено виїзд за місцем розташування відповідача. За результатами вказаного виїзду ОСОБА_1 складено службову записку в якій зазначено, при обстеженні теплового обладнання за адресою: м. Київ, вул. Ковпака, 17 ТОВ «Основа-Солсиф» о/р 530710, було виявлено самовільне включення системи опалення.

Окрім того, ОСОБА_1 складено Акт про недопуск до теплового обладнання споживача від 21.11.2019 року, в якому причиною недопуску вказано погашення боргу до кінця поточного місяця.

Також, в матеріалах справи міститься Акт №2/2-305-08 за підписом інженерів СП «Енергозбут» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що при спробі обстежити обладнання відповідача на предмет самовільного включення системи опалення, доступу представниками ТОВ «Основа-Солсиф» надано не було.

На підставі зазначеного позивачем було здійснено нарахування за споживання теплової енергії за навантаженням у 5-ти кратному розмірі за період з 05.11.2019 року по 28.11.2019 року на суму в розмірі 123 294,90 грн, у зв`язку з чим він просить стягнути вказану суму з відповідача.

Відповідач заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог зазначає, що самовільного підключення не було оскільки між сторонами діє Договір, окрім того всі акти, надані позивачем до справи, підписані лише представниками останнього без засвідчення їх представниками відповідача

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з абз. 1 та 2 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії додержання вимог договору та нормативно-правових актів;

Відповідно до абз. 20 ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Стаття 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-V1H від 09 листопада 2017 року визначає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено Договір №530710 про постачання теплової енергії у гарячій воді від 22.01.2019 року, який діє, недійсним в судовому порядку не визнавався.

В той же час, 20.11.2019 року робітником позивача здійснено виїзд за місцем розташування відповідача, за результатами якого ОСОБА_1 складено службову записку в якій зазначено, при обстеженні теплового обладнання за адресою: м. Київ, вул. Ковпака, 17 ТОВ «Основа-Солсиф» о/р 530710, було виявлено самовільне включення системи опалення.

Окрім того, ОСОБА_1 складено Акт про недопуск до теплового обладнання споживача від 21.11.2019 року, в якому причиною недопуску вказано погашення боргу до кінця поточного місяця.

Також, в матеріалах справи міститься Акт №2/2-305-08 за підписом інженерів СП «Енергозбут» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що при спробі обстежити обладнання відповідача на предмет самовільного включення системи опалення, доступу представники ТОВ «Основа-Солсиф» надано не було.

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії визначаються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 №1198 (надалі - Правила).

Користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. (ст. 4. Правил).

В статті 3 Правил надано визначення поняттю самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і тепло споживання, зокрема це будь-яка зміна проектного рішення теплопостачання об`єкта, виконана споживачем або будь-якою іншою організацією без погодження з теплопостачальною організацією.

Як зазначено вище, з метою виявлення ознак самовільного включення відповідачем системи опалення інженери СП «Енергозбут» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 намагались здійснити обстеження системи теплоспоживання споживача, проте доступу представниками ТОВ «Основа-Солсиф» вказаним особам надано не було.

Статтею 35 Правил визначено, що теплопостачальна організація має право знімати та перевіряти покази вузла обліку відповідно до умов договору та проводити обстеження системи теплоспоживання споживача щодо виявлення споживання теплової енергії поза вузлами обліку.

В той же час, суд відзначає, що не зважаючи на підтверджений факт недопуску інженерів СП «Енергозбут» до обладнання відповідача для виявлення ознак самовільного включення останнім системи опалення, ОСОБА_1 все ж таки було складено службову записку в якій зазначено, що за адресою місцезнаходження відповідача було виявлено самовільне включення системи опалення.

При цьому, у наданій позивачем до матеріалів справи відповіді на відзив позивач наголошує на тому, що допуску робітникам останнього до теплового обладнання відповідача надано не було.

Отже, враховуючи викладене, позивач викладає суперечливі обставини, які виключають можливість виявлення самовільного включення відповідачем системи опалення за умови недопуску працівників позивача до обстеження теплового обладнання відповідача.

Пунктом 2.3.17. договору визначено, що абонент зобов`язаний щорічно, в міжопалювальний період, підготовлювати власне теплове господарство та отримувати від «Енергопостачальної організації» Акт про готовність до опалювального сезону згідно з Правилами підготовки теплових господарств до опалювального періоду та іншими нормативними актами, що регулюють дане питання.

У відповідності до визначеної законодавством процедури підключення та згідно п. 7.2.31 розділу 7 наказу Міністерства палива та енергетики України № 71 від 14.02.2007 року «Про затвердження правил технічної експлуатації теплових установок і мереж», допуск до експлуатації вузла обліку ДТ здійснюється за участю представників теплопостачальної організації, джерела теплопостачання та метрологічного центру спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології, про що складається відповідний акт. Акт складається у трьох примірниках, один з яких одержує представник ДТ. другий - представник теплопостачальної організації, третій - представник метрологічного центру ЦОВМ.

При допуску до експлуатації вузла обліку у споживача після одержання акта представник енергопостачальної організації пломбує ЗВТ вузла обліку теплової енергії і теплоносія. Вузол обліку споживача визнається допущеним до ведення обліку отриманої теплової енергії і теплоносія після підписання акта представниками енергопостачальної організації, споживача і метрологічного центру ЦОВМ та його затвердження в установленому порядку. Облік теплової енергії і теплоносія на основі показів ЗВТ вузла обліку споживача здійснюється з моменту підписання акта про його прийняття в експлуатацію.

Перед кожним опалювальним сезоном здійснюється перевірка готовності вузла обліку теплової енергії до експлуатації, про що складається відповідний акт.

Так, за результатами здійсненої перевірки та підготовки до опалювального періоду 2019-2020 відповідачу видано (копії містяться в матеріалах справи):

- Акт про готовність вузла комерційного обліку до роботи № 2/2 -305-0139 від 04.07.2019.

- Акт на опломбування № 16 від 26.07.2019 року.

- Акт-обстеження для видачі акту готовності від 26.07.2019 року та

- Акт готовності до опалювального періоду № 269 від 04.09.2019 року.

- Акт на опломбування (розпломбування) №166 від 19.03.2020 року,

Таким чином, матеріали справи не знаходять підтвердження обставини самовільності включення системи опалення, у т.ч. беручи до уваги діючий між сторонами Договір.

Позивачем заявлено період з 05.11.2019 року по 28.11.2019 року, який, відповідно до вказаного Розпорядження, вже є опалювальним періодом, а тому, враховуючи наявність між сторонами договірних правовідносин, постачання відповідачу теплової енергії у гарячій воді є обов`язком позивача, покладеним на нього умовами Договору та діючого законодавства.

Більше того, посилаючись на п. 42 Правил, який передбачає, що за споживання теплової енергії без погодження з теплопостачальною організацією понад максимальне теплове навантаження, визначене договором, споживач сплачує штраф згідно із законодавством, однак позивачем не надано до матеріалів справи документального підтвердження споживання відповідачем понад максимального теплового навантаження, оскільки таке споживання повинно підтверджуватись інформацією з приладів обліку чи відповідним розрахунком, що передбачено п 5.1. Договору.

Проте, позивачем долучено до матеріалів справи звіти за період з 01.11.2019 року по 21.11.2019 року із зазначенням на них від руки дописаними показниками Гкал/годину (Q), в той же час обґрунтованого розрахунку вказаного показника, який би перевищував 0,113 Гкал/годину (п. 1 Додатку №1 до Договору) матеріали справи не містять, як і не містять інформації про зняття показників з приладів обліку.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено обставини, на які він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, підстав для покладення на відповідача обов`язку щодо оплати заявленої суми коштів.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М. Ярмак