ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2020 Справа № 917/1561/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Сіроша Д. М., за участю секретаря судового засідання Бойченко Л. О., розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах Дейманівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яромир-Агро"

про стягнення безпідставно збережених коштів

за участю представників сторін:

від прокуратури: Мироненко О. В., посв. № 036062 від 16.10.2015

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився

Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області звернувся в інтересах Дейманівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яромир-Агро" про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі 217537,38 грн за користування земельною ділянкою площею 21,0804 га, кадастровий номер :01:001:0237 без правовстановлюючих документів.

В позові зазначає, що підставою для звернення до суду стало те, що в період з 01.01.2017 по 30.06.2019 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачував.

Відповідач своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк, не подав.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16.09.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 11:20 23.10.2019.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03.09.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 10:00 16.09.2020.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про термін виготовлення повного рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

До Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області звернувся голова Дейманівської сільської ради Пирятинського району з проханням представляти інтереси держави в особі Дейманівської сільської ради при вирішенні питання щодо відшкодування безпідставно збережених коштів, завданих Відповідачем, яким не сплачуються кошти за фактичне користування земельною ділянкою, розташованою в с. Дейманівка Пирятинського району Полтавської області загальною площею 21,0804 га, кадастровий номер :01:001:0237 (лист Дейманівської сільської ради №80/02-30 від 17.07.2019 року).

В адміністративних межах Дейманівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області починаючи з 01.12.2016 по даний час здійснює фактичне використання земельної ділянки в межах населеного пункту с. Дейманівка площею 21,0804 га Товариство з обмеженою відповідальністю "Яромир-Агро".

Відповідно інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приміщення, розташовані за адресою: село Дейманівка, вул. Братів Шеметів № 68 (площею 613,9 кв. м), № 69 (площею 718,7 кв. м), № 73 (площею 1603,2 кв. м) належать ТОВ Яромир-Агро з 24.03.2006.

Приміщення, розташоване за адресою с. Дейманівка, вул. Братів Шеметів № 77 (лазня загальною площею 65,1 кв. м) належать ТОВ Яромир-Агро з 18.01.2008. Приміщення, розташовані за адресою с. Дейманівка, вул. Братів Шеметів № 72 (площею 1592,4,9 кв. м), № 74 (площею 1724,6 кв. м), № 75 (площею 563 кв. м), №76 (площею 654 кв. м), № 86 (площею 787 кв. м), № 97 (плошею 895 кв. м), № 98 (площею 1818 кв. м), № 99 (площею 733 кв. м), № 100 (площею 156 кв. м), № 101 (площею 543 кв. м), № 102 (площею 265 кв. м), № 103 (площею 38 кв. м), № 104 (площею 1728,6 кв. м) належать ТОВ Яромир-Агро з 10.09.2010.

Зазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці територіальної громади Дейманівської сільської ради Пирятинського району загальною площею 21,0804 га.

Договір оренди від 01.11.2011, укладений між Дейманівською сільською радою та ТОВ Яромир-Агро на право користування вказаною земельною ділянкою закінчився 01.12.2016.

Як зазначає позивач, ТОВ Яромир-Агро не зверталося до Дейманівської сільської ради із заявою про продовження строку дії вказаного договору або про укладення нового договору оренди земельної ділянки.

Дейманівська сільська рада 20.06.2017 направляла на адресу ТОВ Яромир - Агро лист про необхідність укладення договору оренди на новий термін, однак відповідь на вказаний лист до сільської ради не надходила.

31.10.2017 за № 146/02-26 Дейманівська сільська рада повторно направляла на адресу ТОВ Яромир-Агро лист про необхідність приведення питання користування земельною ділянкою в правове поле.

Проте як зазначає позивач, вказаний лист відповідачем залишено без задоволення.

Листом №70/02-20 від 05.06.2019 Дейманівська сільська рада втретє звернулася до ТОВ Яромир-Агро з вимогою сплатити заборгованість та поновити договір оренди землі.

TOB Яромир-Агро листом від 11.06.2019 повідомило Дейманівську сільську раду про зміну керівництва та про намір поновити договір оренди земельної ділянки.

Дейманівська сільська рада листом від 24.06.209 за №75/02-20 повідомила ТОВ Яромир-Агро про необхідність подання клопотання з визначеними додатками.

Однак незважаючи на вказані дії, договір оренди земельної ділянки в адміністративних межах Дейманівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області площею 21,0804 га відповідачем не укладений, відповідно, не сплачується орендна плата за землю.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким згідно з частиною 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України, визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Таким чином, зважаючи на положення чинного законодавства, саме на відповідача покладається обов`язок вчинення певних дій з оформлення права користування земельною ділянкою.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом положень глави 82 і 83 Цивільного кодексу України для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від

23.05.2018 № 629/4628/16-ц та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.01.2019 у справі №916/2927/17.

Дейманівською сільською радою проведено розрахунок суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності, відповідно до якого сума безпідставно збережених коштів ТОВ Яромир-Агро за використання земельної ділянки за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 становить 217537,38 грн.

Зважаючи на те, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 217537,38 грн за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яромир-Агро» (юридична адреса: 37004, Полтавська область, Пирятинський район, с. Вікторія, вул. Київська, буд. 4, корпус В, ) на користь Дейманівської сільської ради Пирятинського району (Полтавська область, Пирятинський район с. Дейманівка, вул. Наглого Марка, 45, К) безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки в розмірі орендної плати за землю в сумі 217537,38 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яромир-Агро» (юридична адреса: 37004, Полтавська область, Пирятинський район, с. Вікторія, вул. Київська, буд. 4, корпус В., ) на користь прокуратури Полтавської області (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, ЗКПО 02910060) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 3263,06 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 28.09.2020.

Суддя Д. М. Сірош