ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1219/20

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Третьякової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 911/1219/20

За позовомАкціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)
ДоОб`єднання співвласників багатоквартирного будинку Чубинська перлина (08321, Київська обл., Бориспільський район, с. Чубинське, вул. Погребняка, 14)
Про стягнення 8769,47 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом №14/4-2762-20 від 24.04.2020, заявивши вимоги про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Чубинська перлина (далі відповідач) 8769,47 грн, з яких 6797,91 грн пені, 971,14 грн 3% річних та 1000,42 грн інфляційних втрат, нарахованих на суму простроченої заборгованості з оплати вартості природного газу за договором №1591/1617-ТЕ-17 постачання природного газу від 23.09.2016. Понесені судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на обставини, за якими оплату за переданий природний газ відповідно до договору №1591/1617-ТЕ-17 постачання природного газу від 23.09.2016 відповідач не виконав у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема п.6.1 договору, у зв`язку з чим позивач заявив до стягнення з відповідача договірну неустойку у вигляді пені, 3% річних та інфляційні нарахування на суму боргу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/1219/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у зв`язку з малозначністю справи в порядку п.1 ч.5 ст.12, ч.1 ст.247, ст.250 Господарського процесуального кодексу України, без повідомлення сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу строк для подання відповіді на відзив. Також в ухвалі про відкриття провадження у справі суд звернув увагу сторін на те, що відповідно до п.4 розділу Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України, в редакції, чинній станом на 12.05.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністром України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Згідно з ч.1 ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 №211 від 11.03.2020 з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин, який в подальшому було неодноразово продовжено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 №215 від 16.03.2020, Постанови Кабінету Міністрів України Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України №239 від 25.03.2020, Постанови Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 №255 від 02.04.2020, Постанови Кабінету Міністрів України Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України №291 від 22.04.2020, Постанови Кабінету Міністрів України Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України №343 від 04.05.2020, Постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення карантину з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 №392 від 20.05.2020 та Постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 №641 від 22.07.2020.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 №540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020, розділ Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4, відповідно до якого процесуальні строки, в тому числі строки розгляду справи по суті, подання відзиву продовжуються на час дії карантину.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18.06.2020 №731-ІХ, що набрав чинності 17.07.2020, п.4 розділу Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України викладено у новій редакції, відповідно до якої: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18.06.2020 №731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п.4 розділу Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Після закінчення 20-денного строку з дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18.06.2020 №731-ІХ до суду не надходило від учасників справи або ж інших заінтересованих осіб жодних заяв.

У зв`язку з вищевикладеним, процесуальні строки, що були продовжені на час дії карантину, закінчилися 06.08.2020.

У встановлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 12.05.2020 строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, про наявність заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у судовому засідання з повідомленням сторін не заявив. Про розгляд справи в господарському суді відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення №757 про вручення відповідачу 20.05.2020 копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вище перелічених норм Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Вирішення даного спору відбувається після виходу судді з відпустки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.09.2016 Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, яке згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №226 перейменоване в Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, в якості постачальника, та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Чубинська перлина, в якості споживача, уклали договір №1591/1617-ТЕ-17 постачання природного газу (далі договір), за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з п.1.3 договору за цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ видобутий на території України та/або імпортований природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД , ввезений ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на митну територію України).

Пунктом 2 додаткової угоди №2 до договору від 23.01.2017 визначено, що пункт 1.3 розділу 1 Предмет договору договору вважати відповідно пунктом 1.4 цього договору.

Постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 155 тис.куб.метрів (сто п`ятдесят п`ять тисяч куб.метрів), у тому числі за місяцями: листопад-25 тис.куб.м, грудень-30 тис.куб.м, загалом за IV квартал 2016-55 тис.куб.м. За січень-40 тис.куб.м, за лютий-30 тис.куб.м, за березень-30,0 тис.куб.м, загалом за І квартал 2017-100 тис. куб.м (п.2.1договору).

Додатковою угодою №1 до договору від 17.10.2016 п.2.1 договору викладено в наступній редакції: постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 210,0 тис.куб.метрів (двісті десять тисяч куб.метрів), у тому числі за місяцями (тис.куб.метрів): жовтень-15,0; листопад-30,0; грудень-40,0; загалом за IV квартал 2016-85,0. За січень-50,0; за лютий-45,0; за березень-30,0; загалом за І квартал 2017- 125,0.

Пунктом 3.1 договору визначено, що постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі: природного газу власного видобутку-у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи; імпортованого природного газу (за кодом згідно УКТ ЗЕД , ввезений ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на митну територію України)-у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п.3.4 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Згідно з п.4.1 договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493.

Відповідно до п.4.2 договору вимоги до складових частин комерційного вузла обліку природного газу, правил експлуатації приладів обліку, порядку вимірювання обсягів та визначення якості природного газу визначаються Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Мінпаливенерго від 27.12.2005 №618.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що регульована ціна за природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758.

Відповідно до п.5.2 договору сторони встановили, що ціна за 1000 куб.метрів природного газу за цим договором становить 4942,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ)-20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість-5930,40 грн (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять грн 40 коп).

Згідно з п.6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Відповідно до п.6.2 договору сторони погоджуються, що при перерахуванні коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Оплата за природний газ здійснюється таким чином: 1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством,-у разі коли на споживача поширюється дія статті 19-1 Закону України Про теплопостачання; 2) в будь - якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу; 3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку,-у разі коли на споживача не поширювалась дія статті 19-1Закону України Про теплопостачання в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання; 4) шляхом зарахування постачальником кошти, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості-за наявності заборгованості у споживача за цим договором. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором; 5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

Згідно з п.6.3 договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу погашається основна сума заборгованості.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п.8.1 договору).

Відповідно до п.8.2 договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суму оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

Згідно з п.8.3 договору сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором.

Положеннями п.11.3 договору сторони погодили такий порядок внесення змін до договору:

1) усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 11.5 та 11.6 цього договору;

2) сторони погодили, що зміни до цього договору, викладені не у форма додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору, не можуть бути застосовані до відносин сторін за цим договором;

3) договір про організацію взаєморозрахунків не вносить зміни до цього договору та може бути застосований до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору;

4) будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до Кабінету Міністрів від 11.01.2005 №20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами: не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

Додатковою угодою №2 до договору від 23.01.2017 п.п1 п.11.3 договору викладено в наступній редакції: 1) усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у абзаці першому пункту 2.5, пунктах 11.5 та 11.6 цього договору.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків-до їх повного здійснення (п.12.1 договору).

Відповідно до п.3 додаткової угоди №1 від 17.10.2016 зазначено, що дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати її підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з 01.10.2016.

Згідно з п.10 додаткової угоди №2 від 23.01.2017 зазначено, що дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності і діє з дати її підписання сторонами.

Приписами ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом положень ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору позивач у період з жовтня 2016 по березень 2017 передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1018160,74 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016 на суму 64522,75 грн, від 30.11.2016 на суму 178167,01 грн, від 31.12.2016 на суму 211466,21 грн, від 31.01.2017 на суму 232489,48 грн, від 28.02.2017 на суму 190656,43 грн та від 31.03.2017 на суму 140858,86 грн. Зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані в двохсторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплені печатками підприємств, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Відповідно до банківських виписок позивача, копії яких містяться в матеріалах справи, оплата за переданий природний газ здійснювалася відповідачем шляхом перерахування на рахунок позивача грошових коштів, з призначенням платежу Плата за природний газ згідно договору №1591/1617-ТЕ-17 від 23.09.2016. Загальна сума грошових коштів перерахованих відповідачем позивачу складає загальну суму вартості поставленого позивачем відповідачу природного газу відповідно до підписаних актів приймання-передачу природного газу у розмірі 1018160,74 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач сплачував за переданий природний газ з порушенням строків оплати, встановлених договором (докази оплати містяться в матеріалах справи), остаточно розрахувався лише 07.07.2017, а, отже, неналежним чином виконував взяті на себе договірні зобов`язання щодо здійснення розрахунку за переданий природний газ по вищепереліченим актам приймання-передачі природного газу.

Позивач на підставі п.8.2 договору просить стягнути з відповідача за прострочення оплати вартості поставленого природного газу пеню за загальний період з 26.01.2017 по 06.07.2017 прострочення в розмірі 6797,91 грн.

Згідно з п.8.2 договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суму оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ст.230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, задатком, правом довірчої власності.

Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмір, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.6 ст.232 Господарського процесуального кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснений позивачем розрахунок пені за прострочення оплати вартості поставленого природного газу є арифметично вірним, її розмір не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, відповідає зазначеним обставинам справи та вищезазначеним вимогам законодавства, а відтак вимога позивача в цій частині позову є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, в зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу 971,14 грн 3% річних за загальний період прострочення з 26.01.2017 по 06.07.2017 та 1000,42 грн інфляційних втрат за загальний період прострочення з 01.05.2017 по 30.06.2017.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині позову є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При вирішенні даного спору судом враховано умови абз.2 п.8.2 договору щодо нездійснення нарахування пені на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, та правову позицію, викладену у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №926/19/19, від 15.04.2020 у справі №909/256/18.

Відповідно до п.9 постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 Про перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій усі учасники розрахунків, що проводяться згідно з цим Порядком, у графі Призначення платежу платіжних доручень додатково зазначають: Постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

Суд дослідив призначення платежу проведених оплат та встановив, що за спірний період відповідач оплати в порядку Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 не здійснював, тобто оплата за поставлений природний газ здійснювалася за рахунок власних коштів, поза межами порядку, строків, що можуть визначати не рішеннями про організацію взаєморозрахунків, що не виключає можливості нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасний розрахунок відповідачем за поставлений товар.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строк, визначений договором, позовні вимоги про стягнення з відповідача 6797,91 грн пені, 971,14 грн 3% річних та 1000,42 грн інфляційних втрат є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростованими, а відтак підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Інших судових витрат, для їх покладення на відповідача, позивач не заявив.

Керуючись ст. 11, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Чубинська перлина про стягнення 8769,47 грн, з яких 6797,91 грн пені, 971,14 грн 3% річних та 1000,42 грн інфляційних втрат, задовольнити повністю.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Чубинська перлина на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 6797 (шість тисяч сімсот дев`яносто сім) грн 91 коп пені, 971 (дев`ятсот сімдесят одну) грн 14 коп 3% річних, 1000 (одну тисячу) грн 42 коп інфляційних втрат та 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп витрат зі сплати судового збору.

Позивач Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720).

Відповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Чубинська перлина (08321, Київська обл., Бориспільський район, с. Чубинське, вул. Погребняка, 14, ідентифікаційний код 35867000).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.10.2020.

Суддя О.О. Третьякова