ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"02" жовтня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2796/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову /вх. № 2-3807/20 від 30.09.2020 року/ у справі № 916/2796/20

за позовом: ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1

до відповідачів:

1. ОСОБА_2 /РНОКПП НОМЕР_2 , адреса -

АДРЕСА_2 . товариства з обмеженою відповідальністю «ЖУРНАЛ СУДНОПЛАВСТВО» /, адреса - 65033, м. Одеса, вул. Желябова, 4-в/

про визнання недійсним договору та стягнення виконаного за недійсним правочином у розмірі 840 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.09.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою /вх. № 2895/20/ до ОСОБА_2 та товариства з обмеженою відповідальністю «ЖУРНАЛ СУДНОПЛАВСТВО» з вимогами про:

- визнання недійсними пунктів 2.2.2, 2.4.4, 6.1.2 «Корпоративного договору між учасниками та кредиторами товариства з обмеженою відповідальністю «ЖУРНАЛ СУДНОПЛАВСТВО», укладеного 27.12.2019 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ЖУРНАЛ СУДНОПЛАВСТВО» грошових коштів у розмірі 560 000,00 грн.;

- стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 280 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані недійсністю пунктів «Корпоративного договору між учасниками та кредиторами товариства з обмеженою відповідальністю «ЖУРНАЛ СУДНОПЛАВСТВО», укладеного 27.12.2019 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 2, 16, 203, 215, 1212 ЦК України.

Ухвалою суду від 02.10.2020 року відкрито провадження у справі № 916/2796/20 та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

30.09.2020 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову /вх. № 2-3807/20/ у справі № 916/2796/20, в якій він просить суд:

1. Накласти арешт на наступні частки ОСОБА_2 у статутних капіталах суб`єктів господарювання: - частку у статутному капіталі ПрП "РЕКЛАМНО- ІНФОРМАЦІЙНА АГЕНЦІЯ "МЕДІАКОМПАС УКРАЇНА" () у розмірі 55 %; - частку у статутному капіталі ТОВ "СТРАТЕГ УКРАЇНА" () у розмірі 55 %; - частку у статутному капіталі ПрП "МИР ЛЕО" () у розмірі 100%; - частку у статутному капіталі ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "СТРАТЕГ" () у розмірі 100%; - частку у статутному капіталі ТОВ" () у розмірі 50%. - частку у статутному капіталі ПрП "РЕКЛАМНО - ІНФОРМАЦІЙНА АГЕНЦІЯ "МЕДІА ПАРТНЕР" () у розмірі 100 %; -частку у статутному капіталі ПрП РЕКЛАМНО-ФОРМАЦІЙНА АГЕНЦІЯ "МЕДІАКОМПАС" () у розмірі 50%.

2. Заборонити державним реєстраторам та іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії у державних реєстрах, до набрання чинності рішенням суду у цій справі вчиняти будь- які дії щодо реєстрації зміни власника, реєстрації застави наступних часток ОСОБА_2 у статутних капітал суб`єктів господарювання, а саме: - частку у статутному капіталі ПрП "РЕКЛАМНО-ІНФОРМАЦІЙНА АГЕНЦІЯ "МЕДІАКОМПАС УКРАЇНА" () у розмірі 55 %;- частку у статутному капіталі ТОВ "СТРАТЕГ УКРАЇНА" () у розмірі 55 %; - частку у статутному капіталі ПрП "МИР ЛЕО" () у розмірі 100%; частку у статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВИЙ ДІМ "СТРАТЕГ" () у розмірі 100%; частку у статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЖУРНАЛ СУДНОПЛАВСТВО" () у розмірі 50%;?частку у статутному капіталі ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "РЕКЛАМНО-ІНФОРМАЦІЙНА АГЕНЦІЯ "МЕДІА ПАРТНЕР" () у розмірі 100 %; частку у статутному капіталі ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "РЕКЛАМНО- ІНФОРМАЦІЙНА АГЕНЦІЯ "МЕДІАКОМПАС" () у розмірі 50%.

3. Накласти арешт на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю "ЖУРНАЛ СУДНОПЛАВСТВО" (код юридичної особи: 43432174), які знаходяться на його поточних рахунках у банківських установах.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що у відповідачів відсутнє рухоме та нерухоме майно, за рахунок якого було б можливим забезпечити позов. У зв`язку із чим, позивач зазначає, що у випадку відчуження відповідачем своєї частки у статутному капіталі товариств та приватних підприємств буде неможливо звернути стягнення на нього в порядку виконавчого провадження за рішенням у випадку задоволення позовних вимог. Позивач вказує, що накладення арешту на частку у статутному капіталі не перешкоджає господарській діяльності товариства і не порушує права та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст. 137 ГПК України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 137 ГПК України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Частиною 4 ст. 137 ГПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9).

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися із предметом та підставами позову, а особа, яка заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акта.

Судом встановлено, що предметом даного позову є:

- визнання недійсним пунктів 2.2.2, 2.4.4, 6.1.2 «Корпоративного договору між учасниками та кредиторами товариства з обмеженою відповідальністю «ЖУРНАЛ СУДНОПЛАВСТВО», укладеного 27.12.2019 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ЖУРНАЛ СУДНОПЛАВСТВО» грошових коштів у розмірі 560 000,00 грн.;

- стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 280 000,00 грн.:

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 76 ГПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд зауважує, що вимога позивача про стягнення з ТОВ «ЖУРНАЛ СУДНОПЛАВСТВО» грошових коштів у розмірі 560 000,00 грн. та стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 280 000,00 грн. не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, оскільки вказані обставини потребують доведення, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову.

За правилами ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З урахуванням вказаного, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення заяви позивача та вжиття заходів забезпечення позову, оскільки саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

У зв`язку з чим, приймаючи до уваги ненадання позивачем на виконання положень ч. 1 ст. 74 ГПК України належних доказів ухилення відповідача від виконання судового рішення, суд вважає, що вимоги позивача про забезпечення позову є необґрунтованими, а відтак заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову /вх. № 2-3807/20 від 30.09.2020 року/ у справі № 916/2796/20 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 136, 137, ч. 8 ст. 140, 141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову /вх. № 2-3807/20 від 30.09.2020 року/ у справі № 916/2796/20.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.10.2020 р.

Ухвала набрала законної сили 02.10.2020 року та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 254, 255 ГПК України.

Суддя Н.Д. Петренко