РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2020Справа № 910/9622/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВФ ПРОМ-ПАК"

до Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "ЗАПОРІЗЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ"

про стягнення 106211,43 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВФ ПРОМ-ПАК" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "ЗАПОРІЗЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" про стягнення 106211,43 грн заборгованості, з яких: 51190,78 грн - інфляційні втрати, 55020,65 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 51190,78 грн та 3% річних у сумі 55020,65 грн за прострочення оплати суми заборгованості за договором №689 (3)17УК поставки продукції від 07.11.2017, яку стягнуто на користь позивача за рішенням Господарського суду міста Києва № 910/15679/19 від 06.02.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2020 дану позовну заяву залишено без руху.

22.07.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 29.07.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/9622/20, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

11.08.2020 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії позовної заяви з розрахунками у справі №910/15679/19.

19.08.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що 13.04.2020 сплатив позивачу повністю суму заборгованості за договором та нараховані на заборгованість суми інфляційних втрат та 3% річних, у зв`язку із чим, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних є необґрунтованими. Також відповідач зазначає, що розрахунки інфляційних втрат та 3% річних здійснені позивачем неправильно. За розрахунками відповідача сума інфляційних втрат становить 23626,31 грн та 3% річних - 54929,57 грн. Окрім того, відповідач стверджує, що належним відповідачем є Державне підприємство "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "ЗАПОРІЗЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ", а не Державне підприємство "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ".

Позивач наданим йому процесуальним правом, передбаченим ст.166 Господарського процесуального кодексу України, на подання відповіді на відзив не скористався.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

07.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВФ ПРОМ-ПАК" (постачальник) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (покупець) укладено договір поставки продукції № 689 (3) 17УК/53-121-01-17-05692 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, згідно з специфікацією (з урахуванням додаткової угоди від 23.11.2017 № 1/53-121-01-17-05692): код УКТ ЗЕД - ; найменування: протигаз ГП-9; технічні характеристики - панорамна маска СМ-6, фільтр NBS 3/SL A2B2E2K2HgSXP3DR, сумка; кількість - 3695 шт.; загальною вартістю з ПДВ - 14549993 грн 64 коп.

Відповідно до п.1.3 договору (з урахуванням додаткової угоди від 14.03.2018 № 2/53-121-01-17-05692) строк поставки продукції: до 31.03.2018.

Згідно з п.3.1 договору вартість договору складає 12125025 грн 00 коп., крім того ПДВ - 2425005 грн 00 коп., разом - 14550030 грн 00 коп.

Згідно із п.3.2. договору розрахунок за продукцію, поставлену відповідно до п. 1.1. договору, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з моменту поставки всієї продукції. Оплата покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом 12 місяців з моменту підписання (пункт 11.1 договору).

У зв`язку зі неналежним виконанням покупцем (відповідачем) грошового зобов`язання по оплаті поставленої позивачем продукції за договором поставки № 689 (3) 17УК/53-121-01-17-05692 від 07.11.2017, Товариство з обмеженою відповідальністю "НВФ ПРОМ-ПАК" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" 4397945,37 грн, в тому числі: 3937752,00 грн основної заборгованості, 302025,57 грн інфляційних втрат та 158168,16 грн 3 % річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №910/15679/19 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НВФ ПРОМ-ПАК" задоволено повністю.

Під час розгляду справи №910/15679/19 за вищевказаним позовом, судом було встановлено неналежне виконання Державним підприємством "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" грошового зобов`язання за договором поставки № 689 (3) 17УК/53-121-01-17-05692 від 07.11.2017 по оплаті поставленої Товариством з обмеженою відповідальністю "НВФ ПРОМ-ПАК" продукції, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 3937752,00 грн. Нарахування 3 % річних у межах розгляду справи №910/15679/19 було здійснено позивачем за період з 14.05.2018 по 25.10.2019, інфляційних втрат - за червень 2018 року по вересень 2019 року.

Рішення Господарського суд міста Києва від 06.02.2020 у справі №910/15679/19 було виконано відповідачем у повному обсязі, що підтверджується випискою по рахунку позивача.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором поставки № 689 (3) 17УК/53-121-01-17-05692 від 07.11.2017, яке встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №910/15679/19, позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у сумі 51190,78 грн та 3% річних у сумі 55020,65 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Як встановлено судом вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №910/15679/19 було стягнуто з Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВФ ПРОМ-ПАК" 3937752,00 грн - основної заборгованості, 302025,57 грн - інфляційних втрат та 158168,16 грн - 3 % річних.

Вказаним рішенням встановлено неналежне виконання ДП "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" грошового зобов`язання за договором поставки № 689 (3) 17УК/53-121-01-17-05692 від 07.11.2017, у зв`язку із чим у ДП "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" виникла заборгованість у сумі 3937752,00 грн.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту.

Отже, факти встановлені рішенням суду по справі №910/9622/20 щодо наявності у відповідача зобов`язання сплатити позивачу заборгованість у сумі 3937752,00 грн договорами поставки № 689 (3) 17УК/53-121-01-17-05692 від 07.11.2017, повторного доведення не потребують.

При цьому суд зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).

Статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, з наведених норм права вбачається, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, стаття 625 Цивільного Кодексу України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних за весь час прострочення, тобто, по день сплати боржником коштів, оскільки в такому випадку зобов`язання відповідно до ст.599 ЦК України припинилося внаслідок його виконання.

Наведене узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, зокрема, постанова від 10 квітня 2018 року по справі №914/1033/17, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18.

З урахуванням вище наведеного, суд відхиляє посилання відповідача на те, що позивач неправомірно нараховує 3% річних та інфляційні втрати, так як основне зобов`язання за договором припинилося шляхом його повного виконання, оскільки позивач має право на отримання нарахованих на суму боргу інфляційних втрат та 3% річних за весь час прострочення до моменту виконання відповідачем грошового зобов`язання.

Як підтверджено матеріалами справи, сплата відповідачем суми заборгованості у сумі 3937752,00 грн на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №910/15679/19 сплачена відповідачем у 13.04.2020.

Згідно із розрахунку позивач нараховує інфляційні втрати за період з червня 2018 року по березень 2020 року (включно) за вирахуванням суми інфляційних втрат, що стягнута рішенням суду у справі №910/15679/19. За розрахунком позивача сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача у цій справі становить 51190,78 грн.

Нарахування 3% річних позивач здійснює за період з 14.05.2018 по 13.04.2020 за вирахуванням суми 3% річних, що стягнута рішенням суду у справі №910/15679/19, внаслідок чого за розрахунком позивача 3% річних становлять 55020,65 грн.

Згідно із наявної у матеріалах справи копії позовної заяви (з розрахунком) у справі №910/15679/19 та судового рішення у вказаній справі, нарахування 3 % річних у межах розгляду справи №910/15679/19 було здійснено позивачем за період з 14.05.2018 по 25.10.2019, інфляційних втрат - за червень 2018 року по вересень 2019 року (включно).

Отже, нарахування 3% річних слід здійснювати з 26.10.2019 по 12.04.2020 (нарахування процентів річних за 13.04.2020 не здійснюється у зв`язку із фактичним погашенням основної заборгованості у вказану дату), а нарахування інфляційних втрат - з жовтня 2019 року по березень 2020 року (включно).

За розрахунком суду, за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга", 3% річних становить 46690,13 грн та інфляційних втрат - 43575,05 грн , у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, враховуючи встановлені вище судом обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "НВФ ПРОМ-ПАК".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129-130, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м.Київ, ВУЛИЦЯ НАЗАРІВСЬКА, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "ЗАПОРІЗЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (71503, Запорізька обл., місто Енергодар, ВУЛИЦЯ ПРОМИСЛОВА, будинок 133, ідентифікаційний код 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВФ ПРОМ-ПАК" (69057, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ПРОСПЕКТ СОБОРНИЙ, будинок 158, ідентифікаційний код 40637367) 3% річних у сумі 46690,13 грн, інфляційні втрати у сумі 43575,05 грн та судовий збір у сумі 1786,41 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 02.10.2020.

Суддя С.О. Турчин