ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2404/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Юнікон" (49005, м. Дніпро, вул. Олеся Гончара, 28А)
до Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр-т. Московський, 299)
про стягнення 288.885,14грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

31.07.2020 АТ "ЮНІКОН" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 288.885,14грн., з яких: 22.772,84грн. - 1% річних, 226.112,30грн. - втрати від інфляції, а також суму судового збору в розмірі 4.333,28грн.

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором від 06.06.2017 №238/16-46-ВК в частині своєчасного розрахунку за поставлену продукцію. В якості правових підстав позову вказує на норми статей 21, 218, 230, 232 ГК України, статтю 625 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.08.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2404/20. Зважаючи на те, що ціна спору у даній справі не перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин та предмет доказування, які вказують на незначну складність даної справи, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

02.09.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №20119), в якому не заперечує факт постачання позивачем продукції за Договором 06.06.2017 №238/16-46-ВК та зазначає, що станом на 25.08.2020 заборгованість ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" перед АТ "ЮНІКОН" за спірним договором відсутня. Жодних претензій та вимог про сплату 1% річних та суми інфляційних втрат за прострочення оплати за Договором від 06.06.2017 №238/16-46-ВК на адресу відповідача не надходило. Відсутність будь-яких претензій з боку позивача свідчить про прийняття виконання грошового зобов`язання зі сплати грошових коштів за спірним договором та виступає у якості надмірного збагачення позивача за рахунок відповідача. У зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позову.

09.09.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №20817), в якій зазначає, зо боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, в пункті 10.5. Договору від 06.06.2017 №238/16-46-ВК передбачено право Постачальника вимагати оплату 1% річних та індексу інфляційних втрат. Вимога позивача про сплату інфляційних втрат та 1% річних за прострочення виконання оплати не є протизаконним надмірним збагаченням, навпаки є правом позивача на отримання цих сум за несвоєчасну оплату поставленої продукції.

16.09.2020 від відповідача надійшли заперечення (вх. №21479), в яких, враховуючи повне погашення заборгованості у правовідносинах та сплив значного часу, просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позовної заяви.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Між ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" (Замовник) та АТ "ЮНІКОН" (Постачальник) було укладено Договір від 06.06.2017 №238/16-46-ВК (надалі Договір, т. I, а.с. 18-26), відповідно до предмету якого Постачальник зобов`язується у 2016-2017 роках поставити Замовникові продукцію, зазначену в Специфікації №1 (Додаток №1), а Замовник прийняти і оплатити таку продукцію. Поставка здійснюється окремими партіями (пункт 1.1. Договору).

У відповідності до пункту 2.1. Договору Постачальник здійснює поставку продукції Замовнику протягом 20 календарних днів з моменту направлення письмового замовлення Замовника, згідно з пунктом 1.3. цього Договору.

Ціна Договору становить 14.391.000,00грн., у т.ч. ПДВ 2.398.500,00грн. (пункт 3.1. Договору).

Згідно з пунктом 4.1. Договору Замовник здійснює оплату продукції протягом 61 календарних днів з моменту здійснення поставки продукції.

Відповідно до умов пункту 5.1. Договору Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату продукції на умовах цього Договору.

Пунктом 10.5. Договору сторони погодили, що за порушення строку оплати продукції, передбачених цим Договором, Постачальник має право вимагати оплату 1% річних та індексу інфляції.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 06.06.2018 (пункт 14.1. Договору).

Як свідчать матеріали справи, між сторонами була підписана Специфікація №1 до Договору (т. I, а.с. 27), згідно з якою сторони погодили найменування продукції, одиницю виміру, кількість та ціну за одиницю. А саме: 1) лист Б-ПВ-0-4х700х2100 ГОСТ 19903-74/390-10ХСНД-2 ГОСТ 19281-89 у кількості 450.000,00 кг на суму 11.421.000,00грн. без ПДВ; 2) Лист чечевиця В-О-ПН-6,0х1250х6000 Ст0 ГОСТ 8568-77 у кількості 30.000,00 кг на суму 571.500,00грн. без ПДВ. Всього з ПДВ 14.391.000,00грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на виконання своїх зобов`язань за Договором ним було поставлено, а відповідачем прийнято обумовлену продукцію на загальну суму 14.391.000,00грн. з ПДВ , що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними) (т. I, а.с. 28-114), які підписані уповноваженою особою відповідача без зауважень.

Відповідач за поставлену продукцію розрахувався повністю, однак здійснював таку оплату несвоєчасно, що стало підставою для нарахування йому 1% річних та інфляційних втрат за порушення умов господарського зобов`язання.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до вимог статей 525, 526, 629 ЦК України та статті 193 ГК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі. Як встановлено судом, відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором виконав несвоєчасно, за отриману продукцію розрахувався з порушенням строків, визначених пунктом 4.1. Договору. Факт прострочення оплати відповідачем не заперечується.

Відповідно до частини першої статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

В силу частини другої статті 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 10.5. Договору сторони погодили, що за порушення строку оплати продукції, передбачених цим Договором, Постачальник має право вимагати оплату 1% річних та індексу інфляції.

Позивач у відповідності до вищевказаних положень Договору та статті 625 ЦК України за порушення строків виконання зобов`язання, нарахував відповідачеві 22.772,84грн. - 1% річних, 226.112,30грн. - втрат від інфляції.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав.

Заперечення відповідача щодо нарахування відсотків річних та інфляційних втрат, судом відхиляються. Оскільки передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку заявленої до стягнення з відповідача суми 1% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що розрахунок останніх є обґрунтованим, арифметично вірним, а тому вимоги в цій частині правомірні та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В силу статті 129 ГПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 4.333,28грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" (61089, м. Харків, просп. Московський, буд. 299, ) на користь Приватного акціонерного товариства "ЮНІКОН" (49005, м. Дніпро, вул. Олеся Гончара, буд. 28А, ) 22.772,84грн. - 1% річних, 226.112,30грн. - втрати від інфляції, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 4.333,28грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "02" жовтня 2020 р.

Суддя О.В. Бринцев

/справа №922/2404/20/