Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/418/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участі секретаря судового засідання Ткачук І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Барабах Олександра Ярославовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" (03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 90/1, )

про відшкодування збитків в сумі 50 245, 30 грн

в судовому засіданні приймали участь:

від позивача: Маєвський Олексій Анатолійович;

від відповідача: Соболь Олена Василівна.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року Фізична особа-підприємець Барабах Олександр Ярославович звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" про відшкодування збитків в сумі 50 245, 30 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем п. 2.2 договору від 01.02.2018 №18350-ОП укладеного між сторонами про надання послуг з охорони за допомогою пульта централізованого спостереження, а саме, відсутністю реагування (негайного виїзду ГМР) при спрацюванні засобів сигналізації з метою затримання сторонніх осіб під час крадіжки скоєної невідомими особами 07.01.2020. Внаслідок зазначеної події позивач зазнав збитків у розмірі 50 245,30 грн, які полягають у відшкодуванні суборендарю - ТОВ "ПОСТ ФІНАНС" матеріальної шкоди (викраденого майна), які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 09.06.2020 за правилами спрощеного позовного провадження.

05.06.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, як безпідставних та недоведених належними доказами, а також відсутністю правових підстав для їх задоволення. Вказав, що оскільки подія 07.01.2020 о 01:28 год визначена як "відсутність зв`язку з об`єктом", що не є "тривогою", а відтак Договором не передбачено негайного реагування ГМР. Також зазначив, що акт про встановлення розміру збитків між сторонами договору взагалі не складався, ФОП Барабах О.Я. не передавав відповідачу конкретних матеріальних цінностей під охорону, відтак відповідач не має жодного відношення до збитків, завданих третій особі - ТОВ "ПОСТ-ФІНАНС", які нанесені особами, вина яких встановлюється в кримінальному провадженні №000009 за ст. 185 КК України. Також відповідач звертає увагу на відсутність у своїх діях всіх елементів складу правопорушення, які зумовлюють настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Судове засідання з розгляду справи по суті у справі, що було призначено на 09.06.2020 не відбулось у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Пашкевич І.О., про що помічником судді було складено відповідну довідку, яка долучена до матеріалів справи та опублікована на офіційному веб-сайті Господарського суду Рівненської області.

Ухвалою суду від 25.06.2020 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 07.07.2020

У судовому засіданні 07.07.2020 судом було оголошено перерву до 25.08.2020, 25.08.2020 - до 10.09.2020, 10.09.2020 - до 22.09.2020, з підстав наведених у відповідних ухвалах суду.

Присутній у судовому засіданні 22.09.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав зазначених у відзиві, просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.

01 лютого 2018 року між фізичною особою-підприємцем Барабах Олександром Ярославовичем (далі - замовник або Підприємець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" в особі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" (далі виконавець, або Товариство) було укладено договір №18350-ОП, відповідно до п. 2.1 якого замовник передає, а виконавець приймає під охорону за допомогою пульта централізованого спостереження об`єкт, а саме: склад "Нова пошта", що розташований за адресою: с. Козин, Радивилівський р-н, с. Верба, Дубенський р-н (далі - Договір, з додатками на а.с. 4-14).

Охорона об`єкта здійснюється шляхом спостереження за станом засобів сигналізації на об`єкті та негайного виїзду групи мобільного реагування (ГМР) при їх спрацюванні з метою затримання сторонніх осіб, що незаконно проникли на об`єкт, в період охорони (п. 2.2 Договору).

Виконавець не приймає майно замовника на зберігання і не вступає у володіння цим майном (п. 2.4 Договору).

Відповідно до пунктів 1.3 та 1.4 Договору "сигнал про проникнення" - це сигнал, сформований системою охоронної сигналізації, коли система переходить в режим тривоги у разі виявлення проникнення на об`єкти, що знаходяться під охороною, при цьому "тривога" - це попереджування про наявність небезпеки для життя людини та збереження майна.

Згідно з пунктом 5.2.1 виконавець несе перед замовником відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань по договору за збитки, завдані зловмисниками, які проникли на об`єкт в період охорони, шляхом зламування, відкривання або руйнування заблокованих технічними засобами сигналізації вікон, дверей та інших конструкцій, та вчинили крадіжку майна, що зберігалось на об`єкті, якщо буде встановлена вина виконавця у її допущені в межах завданих збитків.

Позивач зазначив, що 07.01.2020 працівниками пункту надання фінансових послуг 18067 ТОВ "ПОСТ-ФІНАНС", розташованого за адресою: вул. Берестецька, 128, с. Козин, Радивилівського району, Рівненської області, було виявлено сліди несанкціонованого проникнення сторонніх осіб у приміщення та відсутність у сейфі грошових коштів товариства у сумі 50 245,30 грн. По факту незаконного проникнення та крадіжки грошових коштів ТОВ "ПОСТ-ФІНАНС" 08.01.2020 була проведена службова перевірка, за результатами якої встановлено, що проникнення до відділення сталось шляхом демонтажу віконних захисних металевих ґрат та розбиття віконного скла будівлі.

В матеріалах справи наявний акт від 09.01.2020 складений працівниками відділення №1, ТОВ "Нова пошта" розташованого за адресою: с. Козин, Радивилівського району, Рівненської області, вул. Берестецька, 128, у якому працівниками означеного товариства встановлено здійснення невідомими особами проникнення в приміщення відділення та скоєння крадіжки грошових коштів на суму 50 245,30 грн (а.с. 68).

Підприємець вказав також, що приміщення у якому сталась крадіжка перебуває у користуванні ТОВ "ПОСТ-ФІНАНС" на підставі договору суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2017 №016-0117-1 (а.с. 15-20).

Позивач наполягав, що внаслідок несанкціонованого проникнення сторонніх осіб в орендоване приміщення ТОВ "ПОСТ-ФІНАНС" понесло матеріальних збитків на суму 50 245,30 грн., оскільки вказана крадіжка стала можлива внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог п. 2.2 договору, оскільки будь-яких своєчасних дій працівники охоронної фірми не вчинили. Зазначив, що згідно наданої роздруківки з пульта централізованого спостереження охорони ТОВ "ВЕНБЕСТ" о 15:08 06.01.2020 об`єкт взято під охорону та 07.01.2020 о 01:28 зафіксовано відсутність зв`язку з об`єктом.

На підставі листа ТОВ "ПОСТ-ФІНАНС" (а.с. 24) позивачем було відшкодовано останньому завдані збитки у сумі 50 245,30 грн, на підтвердження чого позивач надав платіжні доручення №999 від 12.03.2020 та №1006 від 07.04.2020 (а.с. 25, 26).

Відповідач у відзиві вказав, що за фактом зазначеної події триває досудове розслідування по кримінальній справі №000009 за ст. 185 КК України, у якому будуть встановлюватись зокрема і особи зловмисників, однак сторонами не подано до суду жодних доказів на підтвердження вказаної обставини.

З метою добровільного відшкодування збитків, які зазнав позивач (у розмірі 50 245,30 грн, що перераховані на рахунок ТОВ "ПОСТ-ФІНАНС"), в результаті невиконання умов договору відповідачем, позивачем надіслано лист-претензію (а.с. 21-22), яка відповідачем розглянута, однак згідно отриманої відповіді від 30.01.2020 №30/01 (а.с. 23), відповідачем відмовлено в її задоволенні.

Викладене стало підставою для звернення до суду з позовом у даній справі.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 978 Цивільного кодексу України за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, Визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) розміру збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Згідно з приписами частини першої статті 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювача збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов`язань. Кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт наявності протиправної поведінки боржника, розмір збитків, причинний зв`язок.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи з наведеного та вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України, саме на позивача як особу, якою заявлено вимогу про відшкодування збитків, покладено обов`язок доведення факту спричинення збитків саме діями відповідача, обґрунтування їх розміру, доведення безпосереднього причинного зв`язку між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування.

Як зазначає позивач, згідно роздруківки з пульта централізованого спостереження охорони ТОВ "ВЕНБЕСТ" 07.01.2020 о 01:28 "зафіксовано відсутність зв`язку з об`єктом". При цьому роздруківка про яку говорить позивач ним до матеріалів справи не додана.

З умова укладеного між сторонами Договору вбачається, що виїзд групи мобільного реагування на об`єкт відбувається виключно у разі спрацювання сигналізації з метою затримання сторонніх осіб. Докази спрацювання сигналізації та відсутність належного реагування ТОВ "ВЕНБЕСТ" матеріали справи не містять. Сам лише факт відсутності матеріальних цінностей, про яке позивача повідомив ТОВ "ПОСТ ФІНАНС", та зафіксували працівники відділення №1 ТОВ "Нова пошта" в с. Козин, Радивилівського району, Рівненської області в своєму Акті, не свідчить про порушення відповідачем зобов`язань за договором.

Судом встановлено, що за умовами Договору, у разі фіксації відсутності зв`язку з об`єктом, яке як зазначає позивач відбулось 07.01.2020, зобов`язання негайно направляти ГМР у відповідача відсутнє.

Відтак, така складова цивільного правопорушення як факт спричинення збитків саме діями відповідача (протиправна поведінка відповідача) позивачем не доведена.

Суд не вбачає в діях відповідача порушення зобов`язань за Договором, отже позивачем не доведено наявності протиправної поведінки як обов`язкового елементу складу цивільного правопорушення з боку відповідача.

Також, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Тобто, слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

Отже, непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими.

Оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено протиправності поведінки відповідача, причинного зв`язку теж бути не може.

Що стосується розміру збитків, то слід вказати наступне.

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України, передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, в силу ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином до категорії реальних збитків відносяться фактично здійснені витрати, понесені стороною внаслідок порушення зобов`язання іншою особою, а також вартість втраченого майна постраждалої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

За правилами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На підтвердження понесених збитків позивач надав платіжні доручення №999 від 12.03.2020, та №1006 від 07.04.2020, відповідно до яких позивач сплатив на рахунок ТОВ "ПОСТ - ФІНАНС" 50 245,30 грн. Така сума обумовлена листом ТОВ "ПОСТ - ФІНАНС", у якому зазначено, що сума збитків встановлена в ході проведення інвентаризації. При цьому правові підстави, на яких позивач виконав оплату розміру збитків ТОВ "ПОСТ - ФІНАНС" які завдані третіми (невідомими) особами, позивачем не зазначені, та суду не відомі.

Відповідач зазначив у відзиві, що жодні матеріальні цінності на зберігання відповідачеві не передавались, а будь які правовідносини у відповідача з ТОВ "ПОСТ - ФІНАНС" відсутні.

Жодних первинних бухгалтерських документів, облікових документів, документів проведеної інвентаризації, чи інших належних доказів, з яких би можна було встановити суму збитків, які завдані ТОВ "ПОСТ - ФІНАНС", сторонами до матеріалів справи також не надані.

В силу положень ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Акт від 09.01.2020 складений працівниками відділення №1, ТОВ "Нова пошта" розташованого за адресою: с. Козин, Радивилівського району, Рівненської області, вул. Берестецька, 128, у якому працівниками означеного товариства встановлено здійснення невідомими особами проникнення в приміщення відділення та скоєння крадіжки грошових коштів на суму 50 245,30 грн, оцінюється судом критично, оскільки складений одноосібно працівниками відділення №1 ТОВ "Нова пошта", в той час як уповноважені представники ні позивача ні відповідача для визначення розміру збитків не запрошувались.

Наведені обставини свідчать про недоведеність позивачем розміру завданих збитків.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлені судом обставини свідчать про недоведеність позивачем факту завдання збитків, вини відповідача у завдані збитків, а також правомірності визначення їх розміру, що виключає можливість задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 50 245,30 грн на заявлених в позові правових підставах.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог з викладених у позові правових підстав суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що в задоволенні позову судом відмовлено, суд залишає судовий збір за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 129, 237- 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Фізичної особи - підприємця Барабах Олександра Ярославовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" про відшкодування збитків в сумі 50 245, 30 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 28.09.2020.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя І.О. Пашкевич