Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/516/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання Стретович Н.К.

за участю представників сторін:

- від позивача: не прибув

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" (м. Київ)

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське)

про стягнення 2435,08 грн.

До Господарського суду Житомирської області від ТОВ "Український папір" надійшла позовна заява до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" про стягнення 225802,90 грн., з яких 223367,82 грн. боргу, 384,49 грн. 3% річних, 2050,59 грн. пені, а також 3387,04 грн. витрат по сплаті судового збору та 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обгрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати товару на підставі укладеного між сторонами договору №66 від 28.02.2020.

Ухвалою від 03.06.2020 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання суду на 03.07.2020 о 12:30; витребував від сторін відповідні документи (а. с. 104).

Відповідними ухвалами від 03.07.2020 господарський суд (а. с. 136, 137):

- закрив провадження у справі в частині стягнення основного боргу у сумі 223367,82 грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору; постановив вважати заявленим до розгляду спір про стягнення з відповідача на користь позивача 2435,08 грн., з яких 384,49 грн. 3% річних та 2050,59 грн. пені, а також сплачений судовий збір у розмірі 3387,04 грн. та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.;

- відклав розгляд справи у підготовчому провадженні, призначив підготовче засідання суду на 31.07.2020 о 11:30.

31.07.2020 до господарського суду від позивача надійшла заява від 30.07.2020, вих. № 163/юр/20 про збільшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. (а. с. 138,139).

Ухвалою від 31.07.2020 господарський суд продовжив термін підготовчого провадження у справі по 01.09.2020, відклав розгляд справи у підготовчому провадженні, призначив підготовче засідання суду на 01.09.2020 о 15:00, витребував у відповідача, за наявності, докази сплати залишку боргу (а. с. 155).

Відповідними ухвалами від 01.09.2020 господарський суд (а. с. 171,172):

- закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 01.10.2020 о 15:30;

- повернув позивачу з Державного бюджету України 1285,04 грн. судового збору.

В засідання суду повноважні представники сторін не прибули.

Відповідач належних доказів про сплату заявлених позивачем сум не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в попередніх судових засіданнях повноважних представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

28.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український папір" (позивач/постачальник) та Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" (відповідач/покупець) укладено договір № 66, за п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану у специфікаціях, на умовах та в строки, передбачені договором (а. с. 18-23).

Кількість, ціна та номенклатура продукції вказується у специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 3.1 договору поставка продукції здійснюється силами та за рахунок постачальника, можливо через перевізника, на склад в місці знаходження покупця (або в інших умовах, обговорених сторонами), в строки/терміни встановлені сторонами у відповідній специфікації. Моментом поставки продукції (партії продукції) та передачі її покупцю є дата підписання сторонами видаткової накладної.

Згідно з п. 3.2 договору асортимент та кількість продукції, визначаються відповідною специфікацією. Постачальник зобов`язаний повідомити покупця про прогнозовану дату поставки продукції не пізніше 3 (трьох) днів до дати поставки.

Право власності на продукцію переходить до покупця з моменту підписання представниками сторін видаткової накладної (п. 3.4 договору).

За п. 4.1 договору поставка продукції здійснюється за цінами, визначеними у відповідній специфікації і включають всі податки, збори й інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші витрати, пов`язані з поставкою продукції.

Загальна сума договору складається із сум специфікацій до договору (п. 4.2 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору сторонами погоджено, що покупець здійснює оплату продукції шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Порядок, строки оплати та ціна встановлюється сторонами в відповідній специфікації.

28.02.2020 між сторонами укладено специфікацію № 1 до договору на загальну суму 228648,48 грн. з врахуванням ПДВ (а. с. 24, 25).

16.03.2020 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою сторонами погоджено продовжити термін поставки продукції по специфікації до 31.03.2020 та зменшити загальну суму специфікації № 1 до договору у розмірі 223367,82 грн. з врахуванням ПДВ та викласти її у новій редакції (а. с. 26, 27).

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 223367,82 грн. з врахуванням ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № КІ-02001391 від 26.03.2020 (а. с. 29), товарно-транспортною накладною № КІ-02001391 від 25.03.2020 (а. с. 30, 31).

У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо оплати за отриманий товар, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 225802,90 грн., з яких 223367,82 грн. основного боргу, 384,49 грн. 3% річних, 2050,59 грн. пені, а також судових витрат.

Після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено позивачу 223367,82 грн. основного боргу, тому ухвалою від 03.07.2020 господарський суд закрив провадження у справі в частині стягнення 223367,82 грн. основного боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору та постановив вважати заявленим до розгляду спір про стягнення з відповідача на користь позивача 2435,08 грн., з яких 384,49 грн. 3% річних та 2050,59 грн. пені, а також сплачений судовий збір у розмірі 3387,04 грн. та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. (а. с. 136)

3. Щодо обґрунтованості позову в частині стягнення 2050,59 грн. пені.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч. 1 ст. 546 ЦК України також зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; зокрема, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно із ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за невиконання грошового зобов`язання" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За порушення строків проведення остаточного розрахунку з оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню за кожен день не виконання зобов`язань у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на момент прострочення (п. 7.2 договору).

Як вбачається з розрахунку пені, наданого позивачем (а. с. 14 - 16), позивач заявив до стягнення 2050,59 грн. пені за період з 28.04.2020 по 18.05.2020.

Судом перевірено розрахунок пені та встановлено такі обставини.

Сторони у п. 5.2 договору погодили, що покупець здійснює оплату продукції шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника; порядок, строки оплати та ціна встановлюється у відповідній специфікації.

Відповідно до п. 4 специфікації № 1 від 28.02.2020 до договору, встановлено умовою оплати: 30 календарних днів з моменту поставки продукції по даній специфікації на склад покупця.

Додатковою угодою № 1 від 16.03.2020 до договору лише зменшено загальну суму специфікації № 1 до договору у розмірі 223367,82 грн.

Факт поставки відповідачу товару на загальну суму 223367,82 грн. з врахуванням ПДВ підтверджується видатковою накладною № КІ-02001391 від 26.03.2020 (а. с. 29), товарно-транспортною накладною № КІ-02001391 від 25.03.2020 (а. с. 30, 31).

Зважаючи на умову п. 4 специфікації № 1 від 28.02.2020 до договору щодо проведення розрахунків, початком строку оплати відповідачу за отриманий товар слід вважати 26.04.2020. Позивачем у розрахунку пені зазначено початком періоду прострочення 28.04.2020.

За розрахунком суду, здійсненому у правовому порталі України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", заявлена сума пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню у розмірі 2050,59 грн.

4. Щодо обґрунтованості позову в частині стягнення 384,49 грн. 3% річних за період з 28.04.2020 по 18.05.2020 згідно з розрахунком позивача (а. с. 14 - 16).

4.1. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3% річних, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язання. За своїми ознаками 3% річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних за вказаний період, суд встановив його правильність, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

5. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Відповідачем не надано суду доказів сплати нарахувань, здійснених позивачем.

Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню на суму 2435,08 грн., з яких 2050,59 грн. пені та 384,49 грн. 3 % річних.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

6.1. Стосовно витрат на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 123 ГПК України).

За ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвокати, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

При подачі позову позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Як свідчать матеріали справи, 15.05.2020 між позивачем та адвокатом Омельченком О.М. укладено договір № 12/УП/20 від 15.05.2020 про надання правової (правничої) допомоги (далі - договір) (а. с. 43 - 46), а також додаткову угоду № 1 від 02.07.2020 до договору (далі - додаткова угода) (а. с. 146,147).

У п. 2.1 договору сторонами погоджено, що гонорар (винагорода) адвоката за надання правової допомоги по даному договору становить 2000,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що акт приймання-передачі наданих послуг (далі - акт), підписаний сторонами, є єдиним належним документом, що підтверджує факт надання адвокатом правової допомоги, передбаченої умовами цього договору. Акт містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Додатковою угодою сторонами доповнено п.1.1 договору та викладено п. 2.1. договору у новій редакції: "Гонорар (винагорода) адвоката за надання правової допомоги по даному договору становить 5000,00 грн. без ПДВ".

В матеріалах справи є акти приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору: № 01/УП/20-12 від 18.05.2020 (а. с. 48,49) та № 02/УП/20-12 від 30.07.2020 (а. с. 148) та відповідні детальні описи робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Омельченком О.М. та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а. с. 50,51; 149-151).

Право на заняття адвокатською діяльністю Омельченко О.М. підтвердив Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8275/10 від 08.10.2019 (а. с. 52); в матеріалах справи є ордер серії АІ №1034463 на надання правничої (правової) допомоги (а. с. 53).

Як вбачається з платіжного доручення № 1062 від 18.05.2020 на суму 2000,00грн. (а. с. 54), вказані витрати відповідачем сплачено в повному обсязі.

Представником відповідача в засіданні суду 01.09.2020 надано платіжне доручення № 2587 від 31.07.2020 на суму 2036,52 грн. (а. с.168), у призначенні платежу якого вказано "сплата правничої допомоги, витрат по сплаті судового збору, рішення по спр. госп. суду № 906/516/20 від 03.07.2020 (по дог. № 66 від 28.02.2020)".

З огляду на здійснену оплату, суд прийшов до висновку про спрямування відповідачем 2000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу та 36,52 грн. на часткове погашення судового збору.

Таким чином суд вважає заявлену суму судових витрат у розмірі 2000,00 грн. обгрунтованою та такою, що сплачена позивачем у повному обсязі.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. додаткових витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити з таких підстав.

31.07.2020 до суду від позивача надійшла заява від 30.07.2020, вих. №163/юр/20 про збільшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн. (а. с. 138,139) у зв`язку з тим, що позивачем після відкриття провадження у справі додатково понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

В обгрунтування вказаних витрат надано суду додаткову угоду № 1 від 02.07.2020 до договору (а. с.146,147); акт № 02/УП/20-12 від 30.07.2020 приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору (а. с. 148); детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Омельченком О.М. та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а. с. 149-151).

Як вбачається з платіжного доручення № 307578319 від 30.07.2020 на суму 3000,00 грн., вказані витрати відповідачем сплачено в повному обсязі (а. с. 144).

Так, у п. 1 додаткової угоди № 1 від 02.07.2020 до договору (а. с. 146,147) вказано, що у зв`язку з значним збільшенням обсягу правової допомоги та істотним зростанням обсягу часу, який необхідно витратити адвокату на надання правової допомоги клієнту (ТОВ "Український папір"), що включає в себе складання необхідних заяв, відзивів, процесуальних документів по справі № 906/516/20 сторони дійшли згоди доповнити п. 1.1 договору положеннями такого змісту: у разі надходження відзиву на позовну заяву від боржника - ДП "Житомирський бронетанковий завод" - підготувати відповідь на відзив; у разі надходження відповіді на відзив на позовну заяву від боржника - підготувати заперечення на відповідь на відзив; у разі сплати боргу боржником - підготувати заяву про зменшення розміру позовних вимог, а також здійснити розрахунок інфляційних, 3% річних, пені станом на день сплати боргу; підготувати та подати до господарського суду необхідні процесуальні документи або будь-які інші документи правового характеру, які будуть необхідними під час здійснення розгляду справи; здійснити представництво інтересів клієнта в судових засіданнях господарського суду під час розгляду справи №906/516/20.

Також сторонами викладено п. 2.1. договору в такій редакції: "2.1. Гонорар (винагорода) адвоката за надання правової допомоги по даному договору становить 5000,00 грн. без ПДВ".

Згідно з положеннями ст. 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі таких доказів:

1) детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі;

2) доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

3) детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги;

4) доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи та умови вказаної додаткової угоди № 1 від 02.07.2020 до договору, судом встановлено відсутність належних та допустимих доказів в підтвердження складання адвокатом Омельченком О. М. відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив, оскільки відповідачем фактично не надано господарському суду відзиву на позовну заяву.

Також адвокатом Омельченком О.М. під час здійснення розгляду справи №906/516/20 подавались дві заяви: від 14.08.2020, вих. № 172/юр/20 - про повернення судового збору (а. с. 157,158) та від 26.08.2020, вих. № 186/юр/20 - про розгляд справи без участі представника позивача (а. с. 162,163).

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно з ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

З огляду на обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, враховуючи принцип розумності судових витрат та їх співмірності з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи повне погашення відповідачем основного боргу у розмірі 223367,82 грн., суд вважає що вимога позивача про відшкодування понесених додаткових витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. задоволенню не підлягає.

6.2. Стосовно судового збору.

При подачі до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 3387,04 грн., про що свідчить платіжне доручення № 1198 (#11) від 26.05.2020 (а. с.100).

Ухвалою від 01.09.2020 господарський суд повернув позивачу з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1285,04 грн. (а.с. 172).

Як встановлено судом, відповідачем сплачено частково понесені витрати по судовому збору у сумі 36,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2587 від 31.07.2020 (а. с.168).

Відповідно до ст. 129 ГПК України та зважаючи на часткову сплату відповідачем понесених витрат по сплаті судового збору у сумі 36,52 грн., суд прийшов до висновку покласти витрати по сплаті судового збору на відповідача у розмірі 2065,48 грн. (2102,00 грн. - 36,52 грн..

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (12441, Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. Дружби Народів, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 2-Б, ):

- 2050,59 грн. пені;

- 384,49 грн. 3% річних;

- 2065,48 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити в частині стягнення з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 06.10.20

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (реком.)