ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/756/15-г
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Головея В.М., Разюк Г.П.

секретар судового засідання: Федорончук Д.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Перейма Д.О., наказ №177-к від 25.03.2019р.;

від відповідача: Пащенко Л.В., ордер серія КС №592737 від 22.09.2020;

від органу ДВС: Аргіров Р.Д., довіреність від 02.01.2020.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське Пароплавство"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 04 серпня 2020 про відмову у задоволенні скарги на рішення та дії заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегінального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича

у справі № 916/756/15-г

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське Пароплавство"

про стягнення 13705333,75грн.

головуючий суддя Гут С.Ф.

місце прийняття ухвали: Господарський суд Одеської області

В судовому засіданні 24.09.2020 згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (далі - ДП "АМПУ") звернулось до Господарського суду Одеської з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське Пароплавство" (далі - ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство") про стягнення 15874476,03грн., з яких: неповернена сума позики за договором про надання поворотної фінансової допомоги №120-В-АМПУ-13 у розмірі 13000000грн., 3% річних у розмірі 276226,03грн., інфляційне збільшення у розмірі 2598250грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.03.2015р. затверджено мирову угоду у справі №916/756/15-г в редакції, поданій сторонами справи, припинено провадження у справі №916/756/15-г.

Ухвалами Господарського суду Одеської області від 24.09.2015р. та 22.10.2015р. було розстрочено виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015р. по справі №916/756/15-г в частині стягнення з ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство" на користь ДП «АМПУ» відповідно до графіку погашення боргу, не сплаченої заборгованості.

17.07.2020 року ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство" звернулось до Господарського суду Одеської області зі скаргою на рішення та дії заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи подану до суду скаргу, заявник вказав на те, що ухвала Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 р. по справі №916/756/15-г про затвердження мирової угоди, не є виконавчим документом, оскільки не відповідає вимогам п.5 ч.1 ст.18 та п.6 ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції на момент винесення ухвали Господарського суду Одеської області 24.03.2015 року та п. 6 ч. 1 ст. 4 та п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження в редакції на момент відкриття виконавчого провадження, оскільки не містить дати набрання законної сили рішення та строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Також, заявник вказав, що державним виконавцем накладено арешт на рахунки ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство" із спеціальним режимом, арешт яких заборонено законом. Крім того, ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство" зазначило, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2020, якою було відкрито виконавче провадження на виконання ухвали №916/756/15-г, виданої 24.03.2015р. Господарським судом Одеської області, значиться сума стягнення залишку заборгованості у розмірі 2778413,75 грн. Разом з тим, ні в ухвалі Господарського суду Одеської області про затвердження мирової угоди від 24.03.2015р., ні в ухвалах Господарського суду Одеської області від 24.09.2015р. та 22.10.2015р. не було зазначено суми в розмірі 2778413,75 грн. Відсутній також відповідний документ про підтвердження суми заборгованості в розмірі 2778413,75 грн. і серед документів, які були долучені до заяви про примусове виконання рішення.

Тобто, сума в розмірі 2778413,75 грн., яка була зазначена в постанові про відкриття виконавчого провадження, жодним чином, документально підтверджена не була.

Таким чином, на думку заявника, заступник начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Аргіров Руслан Дмитрович самовільно, в порушення своїх обов`язків, визначених ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» змінив рішення суду та допустив грубе порушення ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» - завдання виконавчого провадження.

З огляду на викладене, заявник просив суд: 1) визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 14.07.2020 ВП №62552223 про відкриття виконавчого провадження; 2) визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 14.07.2020 ВП №62552223 про арешт майна боржника; 3) визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 14.07.2020 ВП №62552223 про арешт коштів боржника; 4) визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 14.07.2020 ВП №62552223 про стягнення виконавчого збору; 5) визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 14.07.2020 ВП №62552223 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; 6) зобов`язати заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича зняти арешт з грошових коштів, які належать ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство" в межах суми стягнення, та які знаходяться на всіх рахунках ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство"; 7) зобов`язати заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича зняти арешт зі всього рухомого та нерухомого майна ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.08.2020 (суддя Гут С.Ф.) відмовлено у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське Пароплавство" на рішення та дії заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича у справі №916/756/15-г.

Відмовляючи в задоволенні скарги, місцевий господарський суд виходив з того, що:

- ухвала Господарського суду Одеської області про затвердження мирової угоди від 24.03.2015р. №916/756/15-г підлягає виконанню органами державної виконавчої служби;

- відсутні порушення законодавства України з боку державного виконавця та відсутні підстави для скасування постанов про відкриття виконавчого провадження; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт майна боржника; про арешт коштів боржника від 14.07.2020 року у виконавчому провадженні № 62552223 з примусового виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 № 916/756/15-г;

- ухвала Господарського суду Одеської області про затвердження мирової угоди від 24.03.2015р. по справі №916/756/15-г, яка набрала законної сили, є обов`язковою до виконання та має бути виконана.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.08.2020 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство" на рішення та дії заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області є незаконною та необґрунтованою, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права України, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків в ній викладених, а тому підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Апелянт зазначає, що на момент прийняття ухвали про затвердження мирової угоди від 24.03.2015 питання укладення мирової угоди, наслідки, тощо, регламентувались ст.ст.78,80 ГПК України. Проте, ні ГПК України, ні іншим Законом, на момент прийняття вказаної ухвали, не передбачалося, що ухвали про затвердження мирової угоди відносяться до виконавчих документів, а тому ні під час прийняття, ні в подальшому, вказаний документ не мав статусу «виконавчого документу», а тому ніколи не міг підлягати виконанню державною виконавчою службою.

Таким чином, на думку скаржника, ухвали про затвердження мирової угоди почали набувати статус «виконавчого документу» тільки ті, що були прийняті після 15.12.2017р., в тому числі і ухвала Господарського суду Одеської області від 24.03.2015, а до вказаного часу вони не набули та не мали такого статусу, а тому заступник начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Аргіров Руслан Дмитрович не мав повноважень відкривати виконавче провадження з виконання ухвали ухвала Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 про затвердження мирової угоди та проводити відповідні дії, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Крім того, скаржник зазначає, що ухвала Господарського суду Одеської області від 24.03.2015р. по справі № 916/756/15-г не відповідає вимогам, які пред`являються до виконавчого документу, а саме: п. 5 ч.1 ст. 18 та п.6 ч.1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, в редакції на момент винесення ухвали господарського суду Одеської області про затвердження мирової угоди 24.03.2015р. та п. 6 ч. 1 ст. 4 та п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження в редакції на момент відкриття виконавчого провадження, а тому не є виконавчим документом.

Не було зазначено і в самій ухвалі господарського суду Одеської області від 24.03.2015р. по справі № 916/756/15-г, що вказана ухвала є виконавчим документом.

З огляду на викладене, скаржник вважає, що заступник начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргіров Руслан Дмитрович не мав повноважень відкривати виконавче провадження з виконання ухвали № 916/756/15-г, виданої 24.03.2015 року Господарським судом Одеської області, яка не є виконавчим документом. Також, скаржник вважає, що заступник начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргіров Руслан Дмитрович самовільно, в порушення своїх обов`язків, визначених ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" змінив рішення суду ( в частині визначення розміру заборгованості) та допустив грубе порушення ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" - завдання виконавчого провадження.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське Пароплавство" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 04 серпня 2020 про відмову у задоволенні скарги на рішення та дії заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича у справі № 916/756/15-г, призначено розгляд апеляційної скарги ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство" на 24 вересня 2020 року о 16:00 год.

14.09.2020 від ДП "АМПУ" до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив відмовити ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство" в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.08.2020 у справі №916/756/15-г.

Крім того, 15.09.2020 від заступника начальника Ізмаїльського відділу ДВС до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив залишити ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.08.2020 у справі №916/756/15-г про відмову у задоволенні скарги без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

23.09.2020 від ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство"надійшли пояснення на відзив.

В судове засідання, 24.09.2020 з`явився представник скаржника, який просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представники позивача та Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 по справі № 916/756/15-г затверджено мирову угоду від 23.03.2015, укладену між ДП «Адміністрація морських портів України» та ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство».

Відповідно до умов мирової угоди, ДП «Адміністрація морських портів України» та ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» домовились про укладення мирової угоди на зазначених умовах: «За цією мировою угодою, з урахуванням уточнень ДП «АМПУ» від 20.03.2015 за вих. №1483, ПрАТ «УДП» визнає наявність перед ДП «АМПУ» грошових зобов`язань в сумі 13 778 413,75 грн. та зобов`язується, у строк до 31 травня 2016 року сплатити ДП «АМПУ» 11 000 000,00 грн. - основного боргу, 276 226,03 грн. - 3 % річних, 2 429 107,72 грн. - інфляційного збільшення, а також 73 080,00грн. - судових витрат (судовий збір), понесених ДП «АМПУ» по даній справі. ПрАТ «УДП» зобов`язується, сплатити ДП «АМПУ» заборгованість, визначену у п. 1 цієї Мирової угоди, протягом 14 (чотирнадцяти) місяців, починаючи з квітня 2015 року, згідно з наступним графіком платежів, на банківські реквізити визначені нижче:

1.до 30 квітня 2015 року - 1 000 000,00 грн.;

2.до 31 травня 2015 року - 1 000 000,00 грн.;

3.до 30 червня 2015 року - 1 000 000,00 грн.;

4.до 31 липня 2015 року - 1 000 000,00 грн.;

5.до 31 серпня 2015 року - 1 000 000,00 грн.;

6.до 30 вересня 2015 року - 1 000 000,00 грн.;

7.до 31 жовтня 2015 року - 1 000 000,00 грн.;

8.до 30 листопада 2015 року - 1 000 000,00 грн.;

9.до 31 грудня 2015 року - 1 000 000,00 грн.;

10.до 31 січня 2016 року -1 000 000,00 грн.;

11.до 29 лютого 2016 року -1 000 000,00 грн.;

12.до 31 березня 2016 року -1 000 000,00 грн.;

13.до 30 квітня 2016 року - 1 000 000,00грн.;

14.до 31 травня 2016 року - 778413, 75грн.

Перераховані в ході виконання цієї Мирової угоди ПрАТ «УДП» грошові кошти вважаються отриманими ДП «АМПУ» в день їх фактичного зарахування на поточний банківський рахунок ДП «АМПУ». ДП «АМПУ» та ПрАТ «УДП» заявляють, що ні в процесі укладання цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушенні права будь-яких третіх осіб, в тому числі права та інтереси держави. Ця Мирова угода складена та підписана добровільно при повному розумінні Сторонами її умов та термінології українською мовою у 3 (трьох) автентичних примірниках на 2 (двох) аркушах, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін та суду з метою примирення сторін по справі № 916/756/15-г.

Ця Мирова угода вступає в силу з моменту винесення Господарським судом Одеської області відповідної ухвали про її затвердження. Наслідки затвердження судом цієї Мирової угоди, передбачені ст.ст. 78, 80 Господарського процесуального кодексу України усвідомлюються і розуміються сторонами у повному обсязі».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2015 розстрочено виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 по справі №916/756/15-г в частині стягнення з ПрАТ «УДП» на користь ДП «АМПУ» відповідно до графіку погашення боргу, не сплаченої заборгованості, а саме 9 578 413,75грн. згідно наступного порядку її повернення:

1.до 30 вересня 2015р. 350000грн.;

3.до 31 жовтня 2015р. 350000грн.;

4.до 30 листопада 2015р. 350000грн.;

5.до 31 грудня 2015р. 350000грн.;

6.до 31 січня 2016р. 500000грн.;

7.до 29 лютого 2016р. 500000грн.;

8.до 31 березня 2016р. 500000грн.;

9.до 30 квітня 2016р. 500000грн.;

10.до 31 травня 2016р. 500000грн.;

11. до 30 червня 2016р. 500000грн.;

12.до 31 липня 2016р. 500000грн.;

13.до 31 серпня 2016р. 500000грн.;

14.до 30 вересня 2016р. 500000грн.;

15.до 31 жовтня 2016р. 500000грн.;

16.до 30 листопада 2016р. 500000грн.;

17.до 31 грудня 2016р. 500000грн.;

18.до 31 січня 2017р. 500000грн.;

19.до 28 лютого 2017р. 500000грн.;

20.до 31 березня 2017р. 500000грн.

21.до 30 квітня 2017р. 500000грн.;

22.до 31 травня 2017р. 178413,75грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.10.2015 розстрочено виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 по справі №916/756/15-г в частині стягнення з ПрАТ «УДП» на користь ДП «АМПУ» відповідно до графіку погашення боргу, не сплаченої заборгованості, а саме 9 578 413,75 грн. згідно наступного порядку її повернення:

до 31 жовтня 2015р. -100000,00 грн.;

до 30 листопада 2015р. -100000,00 грн.;

до 31 грудня 2015р. - 100000,00 грн.;

до 31 січня 2016р. - 100000,00 грн.;

до 29 лютого 2016р. - 100000,00 грн.;

до 31 березня 2016р. - 100000,00 грн.;

до 30 квітня 2016р. - 100000,00 грн.;

до 31 травня 2016р. - 100000,00 грн.;

до 30 червня 2016р. - 100000,00 грн.;

до 31 липня 2016р. - 100000,00 грн.;

до 31 серпня 2016р. - 100000,00 грн.;

до 30 вересня 2016р. - 100000,00 грн.;

до 31 жовтня 2016р. - 100000,00 грн.;

до 30 листопада 2016р. - 100000,00 грн.;

до 28 лютого 2017р. - 350000,00 грн.;

до 31 березня 2017р. - 350000,00 грн.;

до 30 квітня 2017р. - 350000,00 грн.;

до 31 травня 2017р. - 350000,00 грн.;

до 30 червня 2017р. - 350000,00 грн.;

до 31 липня 2017р. - 350000,00 грн.;

до 31 серпня 2017р. - 350000,00 грн.;

до 30 вересня 2017р. - 350000,00 грн.;

до 31 жовтня 2017р. - 350000,00 грн.;

до 30 листопада 2017р. - 350000,00 грн.;

до 31 грудня 2017р. - 350000,00 грн.;

до 31 січня 2018р. -350000,00 грн.;

до 28 лютого 2018р. - 350000,00 грн.;

до 31 березня 2018р. - 350000,00 грн.;

до 30 квітня 2018р. - 350000,00 грн.;

до 31 травня 2018р. - 350000,00 грн.;

до 30 червня 2018р. - 350000,00 грн.;

до 31 липня 2018р. - 350000,00 грн.;

до 31 серпня 2018р. - 350000,00 грн.;

до 30 вересня 2018р. - 350000,00 грн.;

до 31 жовтня 2018р. - 350000,00 грн.;

до 30 листопада 2018р. - 350000,00 грн.;

до 31 грудня 2018р. - 28413,75 грн. У зв`язку з невиконанням ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» умов мирової угоди від 23.05.2015 щодо сплати залишку боргу в сумі 2 778 413,75 грн., ДП «АМПУ» звернулось до Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) із заявою про примусове виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 по справі № 916/756/15-г про затвердження мирової угоди від 23.03.2015 в частині стягнення боргу у сумі 2 778 413,75 грн.

До заяви ДП «АМПУ» було додано: ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.09.2015 №916/756/15-г про розстрочку виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 № 916/756/15-г, згідно якої останній платіж необхідно погасити до 31.05.2017 року; мирову угоду від 23.03.2015 між ДП «АМПУ» та ПрАТ «УДП»; ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.10.2015 № 916/756/15-г про розстрочку виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 № 916/756/15-г, згідно якої останній платіж необхідно погасити до 31.12.2018 року; лист ДП «АМПУ» до ПрАТ «УДП» від 23.07.2019 №2570/10-01-01 з проханням сплатити заборгованість; відповідь ПАТ «УДП» від 01.08.2019 № 295, згідно якої боржником заплановано сплатити заборгованість до кінця третього кварталу 2019 року (т.2 а/с 69-94).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про виконавче провадження реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України Про виконавче провадження під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно з ч.1, п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

У ч. 3 ст.18 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону).

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

До того ж за приписами ч. 5 ст. 18 цього Закону під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

За положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України Про виконавче провадження розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Згідно з п.п. 11,12 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 р. №512/5, запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою. У вимозі, дорученні, запиті виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Як встановлено господарським судом, на примусовому виконанні Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) знаходиться зведене виконавче провадження №62634124 про стягнення боргу з ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», в склад якого входять:

- виконавче провадження №62552223 з примусового виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 №916/756/15-г, про стягнення залишку заборгованості у розмірі 2778413,75 грн. на користь ДП «АМПУ»;

- виконавче провадження №62611984 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 23.01.2020 № 916/2459/19, про стягнення судового збору у розмірі 4081,12 грн. на користь ТОВ «МОРСЬКИЙ СЕРВІС УКРАЇНИ»:

- виконавче провадження №62612210 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 23.01.2020 № 916/2459/19, про стягнення 262987,20 грн. заборгованості за договором, 4647,31 грн. 3%. річних, 4465,70 грн. інфляційних на користь ТОВ «МОРСЬКИЙ СЕРВІС УКРАЇНИ».

Державним виконавцем було винесено наступні постанови:

- про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2020р. №62552223;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.03.2020р. №62552223;

- про стягнення виконавчого збору від 14.07.2020р. №62552223;

- про арешт майна боржника від 14.07.2020р. №62552223;

- про арешт коштів боржника від 14.07.2020р. №62552223.

Вищезазначені постанови було вручено боржнику 14.07.2020р.

14.07.2020р. постанову про арешт коштів боржника та платіжні вимоги про списання коштів було направлено банкам Укрпоштою рекомендованим листом, окрім АТ «Укрексімбанк», яку було вручено під розписку до канцелярії банку 14.07.2020р. У постанові про арешт коштів було зазначено: «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом».

16.07.2020р. та 17.07.2020р. надійшли списані кошти з АТ «Укрексімбанк» в сумі 2106088,43 грн., які було розподілено відповідно до статті 43, 44 Закону України «Про виконавче провадження». Залишок не стягнутого боргу складає 864056,80 грн. та виконавчого збору 86405,89 грн.

16.07.2020 до відділу державної виконавчої служби надійшла заява представника ПрАТ «УДП» №ЮС-663, в якій міститься прохання зняти арешт з рахунків: НОМЕР_1 (кодвалюти980,978,840,348), НОМЕР_2 (код валюти 980,978,840,826,643), НОМЕР_3 (код валюти 980), у АТ «Укрексімбанк», МФО 322313 та додано довідку АТ «Укрексімбанк» № НОМЕР_4 від 15.04.2020р. про режим поточних мультивалютних рахунків ПАТ «УДП», в якій зазначено: рахунок № НОМЕР_2 (код валюти 978, 840, 826, 643) режим використання відповідно до діючого валютного законодавства України, у т.ч. виплати в інвалюті на відрядження співробітникам ПАТ «УДП» та нарахування (замість добових) членам екіпажів морських та річкових суден; рахунок № НОМЕР_2 (код валюти 980) - режим використання відповідно до діючого законодавства України, у т.ч. виплати у гривні на відрядження співробітникам ПАТ «УДП», на нарахування (замість добових) членам екіпажів морських та річкових суден та заробітної плати працівникам підприємства сплати обов`язкових платежів, податків та зборів до бюджетів України; рахунок№ НОМЕР_1 (код валюти 978, 840, 348) режим використання відповідно до діючого валютного законодавства України, у т.ч, виплати в інвалюті на відрядження співробітникам ПАТ «УДП» та нарахування (замість добових) членам екіпажів морських та річкових суден; рахунок № НОМЕР_1 (код валюти 980) - режим використання відповідно до діючого законодавства України, у т.ч. виплати у гривні на відрядження співробітникам ПАТ «УДП», на нарахування (замість добових) членам екіпажів морських та річкових суден та заробітної плати працівникам підприємства сплати обов`язкових платежів, податків та зборів до бюджетів України; рахунок № НОМЕР_3 (код валюти 980) - режим використання відповідно до діючого законодавства України, а саме виплати сум у гривні на лікарняні з Фонду соціального страхування України та сплати обов`язкових платежів, податків та зборів до бюджетів України.

17.07.2020р. постановою державного виконавця знято арешт з коштів, які є заробітною платою працівників, з коштів соціального страхування Фонду соціального страхування при тимчасовій втраті працездатності, з коштів обов`язкових платежів, податків та зборів до бюджетів України. які обліковуються на банківських рахунках №№ НОМЕР_1 (код валюти 980,978,840,348), №; НОМЕР_2 (код валюти 980,978,840,826,643), № НОМЕР_3 (код валюти 980) у АТ «Укрексімбанк», МФО 322313.

17.07.2020р. дана постанова вручена банку, в зв`язку з чим не заблоковано процес виплати заробітної плати працівникам, соціальні виплати при тимчасовій втраті працездатності та податків до державних бюджетів.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство" звернулось до Господарського суду Одеської області із скаргою на рішення та дії заступника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича, оскільки ухвала Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 р. про затвердження мирової угоди по справі №916/756/15-г не є виконавчим документом, та не відповідає вимогам п.5 ч.1 ст.18 та п.6 ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції на момент винесення ухвали Господарського суду Одеської області про затвердження мирової угоди 24.03.2015 року та п. 6 ч. 1 ст. 4 та п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на момент відкриття виконавчого провадження, оскільки не містить дати набрання законної сили рішення та строк пред`явлення виконавчого документу до виконання. Окрім того, заступник Ізмаїльського міськрайоного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) ОСОБА_1 самовільно, в порушення своїх обов`язків, визначених ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» змінив рішення суду та допустив грубе порушення ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» - завдання виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 235 Господарського процесуального кодексу України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". За змістом ухвали про затвердження мирової угоди вона була оголошена у присутності представників позивача та відповідача, тобто ухвала набула законної сили 24.03.2015 року у день її оголошення.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, доступ до якого є відкритим, ухвала Господарського суду Одеської області про затвердження мирової угоди від 24.03.2015 № 916/756/15-г набрала чинності 24.03.2015 року.

Таким чином, ухвала Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 по справі №916/756/15-г відповідає вимогам п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а доводи скаржника в цій частині є безпідставними.

Згідно з частиною 1 статті 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін.

Статтею 193 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначені рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів, а саме у пункті 2 частини 1 цієї статті зазначено «ухвали судів у господарських справах».

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його після його прийняття. З урахуванням ухвали господарського суд Одеської області від 22.10.015 про розстрочення виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 по справі 3916/756/15-г, кінцевий строк виконання умов мирової угоди є 31.12.2018, а перебіг строку пред`явлення до примусового виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 по справі №916/756/15-г розпочинається 01.01.2019 та закінчується 01.01.2021.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника в частині відсутності у виконавчому документі строку пред`явлення рішення до виконання, оскільки відсутність вказаних відомостей не є підставою для його повернення, оскільки строк пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлений законом і не може бути змінений.

Відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (частина 3 статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження").

З врахуванням викладеного, встановивши, що ПрАТ "Українське Дунайське Пароплавство" було прострочено сплату платежів за умовами мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 24.03.2015 у справі №916/756/15-г (з урахуванням ухвал про розстрочення виконання ухвали про затвердження мирової угоди від 24.03.2015), стягувачем було реалізовано право пред`явлення виконавчого документу до виконання, що узгоджується з положенням частини 3 статті 193 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державним виконавцем не було вчинено будь-яких протиправних дій, які б свідчили про порушення ним норм законодавства України при прийнятті до виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2015 у справі №916/756/15-г та відкритті зведеного виконавчого провадження ВП№62552223.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що мирова угода укладається сторонами на умовах, погоджених самими сторонами. Тобто, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт через самостійне врегулювання розбіжностей. При цьому умови мирової угоди мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання.

Виходячи зі змісту норм статті 193 Господарського процесуального кодексу України мирова угода, за загальним правилом, повинна виконуватися добровільно, оскільки виконанню підлягають умови погоджені на компромісних засадах та у визначених сторонами порядку та строки. Проте, якщо одна із сторін відмовляється добровільно виконати взяті на себе зобов`язання, то закон передбачає для іншої сторони можливість примусового виконання мирової угоди.

Згідно з частиною 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

У практиці Європейського суду з прав людини під терміном "закон" прийнято розуміти норми, встановлені писаним правом, а також правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" та "передбачуваності". Закон повинен бути належним чином доступним: громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як "закон", якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку. Громадянин повинен мати можливість - у разі необхідності за належної правової допомоги - передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія (див. рішення у справі "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства", заява № 18139/91, рішення від 23.06.1995). Ці наслідки не повинні бути "передбачуваними" з абсолютною точністю: досвід показує, що це недосяжно. Не можна уникнути ситуації, коли багато законів викладені термінами, які є, тією чи іншою мірою, неясними і тлумачення та застосування яких є питанням практики (див. рішення у справі "Санді Таймс" проти Сполученого Королівства" від 26.04.1979, серія А, № 30, п. 49). Наскільки чітко не були б сформульовані правові положення, завжди існує елемент судового тлумачення, оскільки завжди існує потреба у роз`ясненні спірних питань та в пристосуванні до зміни обставин (ухвала щодо прийнятності заяви № 65518/01 "Салов проти України" від 27.04.2004).

З врахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що норма частини 3 статті 193 Господарського процесуального кодексу України сформульована з достатньою чіткістю, щоб сторони мирової угоди могли відповідно регулювати свою поведінку та передбачати наслідки, до яких може призвести певна дія чи бездіяльність. Її застосування не обмежується лише невиконанням в повній мірі умов затвердженої судом мирової угоди.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське Пароплавство", адже як судом першої інстанції, так і судовою колегією, не встановлено що дії державного виконавця при прийняті оскаржуваної постанови не відповідають вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладене та враховуючи те, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта колегія суддів не вбачає.

Згідно ст.129 ГПК України судовий збір покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 255, 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське Пароплавство" - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від « 04» серпня 2020 року у справі № 916/756/15-г залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено „28 вересня 2020 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя В.М. Головей

Суддя Г.П. Разюк