УХВАЛА

м. Київ

06.10.2020Справа № 910/18972/17

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про відстрочення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до Приватного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний»

про стягнення 4060517,75 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Задорожній Р.О.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі №910/18972/17 позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву задоволено повністю; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» на користь Державного бюджету України заборгованість у розмірі 3365563,28 грн, пеню у розмірі 695154,47 грн; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву судовий збір у розмірі 60907,77 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі №910/18972/17 змінено в частині присудженої до стягнення суми пені. Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: « 1. Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до приватного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин "Столичний» про стягнення 4060517,75 грн. задовольнити частково. 2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» на користь Державного бюджету України заборгованість в сумі 3365363 грн. 28 коп. та пеню в сумі 434638 грн. 97 коп. 3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву судовий збір в розмірі 56997 грн. 48 коп».

Постановою Верховного Суду від 06.03.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 у справі №910/18972/17 залишено без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський завод шампанських вин «Столичний» звернулось до Північного апеляційного Господарського суду із заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 за нововиявленими обставинами.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод шампанських вин «Столичний» задоволено; рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 у справі №910/18972/17 скасовано; прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Приватного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський завод шампанських вин «Столичний») про стягнення 4060517,75 грн. відмовлено повністю; стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод шампанських вин «Столичний» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 91361 грн. 65 коп.; стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод шампанських вин «Столичний» судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 121815 грн. 54 коп.; стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод шампанських вин «Столичний» судовий збір за подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в сумі 91361 грн. 65 коп.; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод шампанських вин «Столичний» про поворот виконання постанови Північного апеляційного Господарського суду від 29.11.2018 у справі №910/18972/17 задоволено; здійснено поворот виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 у справі №910/18972/17; стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод шампанських вин «Столичний», сплаченні на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 у справі №910/18972/17 суми заборгованості в розмірі 3365363 грн. 28 коп. та пені в розмірі 434638 грн. 97 коп.; стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод шампанських вин «Столичний», сплачену на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 у справі №910/18972/17 суму судового збору в розмірі 56997 грн. 48 коп.

08.04.2020 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву було подано заяву про відстрочення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі №910/18972/17 в частині стягнення судового збору в сумі 361536,32 грн. до 01.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 розгляд вказаної заяви призначено на 29.04.2020.

У зв`язку з надходження касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 Господарським судом міста Києва було скеровано матеріали справи до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2020 зупинено провадження у справі №910/18972/17 щодо розгляду заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про відстрочення виконання постанови у справі до перегляду постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 14.09.2020 касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву повернуто без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2020 поновлено провадження у справі №910/18972/17 щодо розгляду заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про відстрочення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі №910/18972/17; розгляд заяви призначено на 06.10.2020.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.10.2020 надав усні пояснення по суті заяви, проти її задоволення заперечив.

Представник заявника (позивача) у судове засідання 06.10.2020 не з`явився, про призначене судове засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень (за ідентифікатором пошуку 676), з якої вбачається, що ухвала суду була отримана заявником 29.09.2020.

Розглянувши у судовому засіданні 06.10.2020 подану Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву заяву про відстрочення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020, суд дійшов висновку про відмову щодо її задоволення, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У ч. 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Обгрунтовуючи подану до суду заяву, заявник (боржник) вказує на те, що згідно з п. 15 Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України, Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву утримується з рахунок коштів Державного бюджету України.

Кошторисом на 2020 рік закладено 60300,00 грн (інші поточні видатки 2800) на сплату судового збору та на списання безспірних коштів.

Як зазначив заявник, оскільки видатки Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву фінансуються виключно з Державного бюджету України, то виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі №910/18972/17 у 2020 році є неможливим.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтями 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції").

У рішенні від 29.06.2004 Європейський суд з прав людини у справі "Півень проти України" дійшов висновку, що державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не можна прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини".

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що викладені заявником (позивачем) обставини, які зводяться до відсутності бюджетного фінансування в частині сплати судового збору у 2020 році, не можуть бути тими виключними обставинами, які дають підстави для відстрочки виконання судового рішення.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013р., розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Проте, за висновками суду, обставини, якими заявник обґрунтовує наявність підстав для відстрочення виконання судового рішення, не є достатніми та не є беззаперечним свідченням ускладнень чи неможливості виконання судового рішення у справі.

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

До того ж, присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 11.12.2018р. по справі № 913/960/17 та від 06.09.2019р. по справі №905/1885/18.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про відстрочення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі №910/18972/17.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву не позбавлено права та можливості повторно звернутися до господарського суду з клопотанням про відстрочку чи розстрочку виконання судового рішення саме у разі виникнення обставин, що дійсно ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим, з наданням належних доказів існування вказаних виняткових обставин.

Керуючись ст.ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. Відмовити в задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про відстрочення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі №910/18972/17 в частині стягнення судового збору у розмірі 361536,32 грн.

2. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст складено та підписано 06.10.2020.

Суддя О.М. Спичак