ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 року Справа № 904/87/20

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Орєшкіної Е.В., Кощеєва І.М.

секретар судового засідання Грачов А.С.

Представники сторін:

від позивача: Монагарова О.Я., ордер серії АХ№1026131 від 05.10.2020, адвокат;

від відповідача: Сіренко Ю.В., ордер серії ДП №007 від 18.06.2020, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 у справі №904/87/20 (суддя Васильєв О.Ю., повне рішення складено 07.07.2020)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Пармагрупп», м. Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод», м. Дніпро

про стягнення 4 274 261,85 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позовних вимог та рішення суду.

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Пармагрупп» (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» (надалі відповідач) та просило стягнути борг - 3 434 626,63 грн, пеню - 586084,56 грн, інфляційні втрати - 147 688,95 грн, 3% річних - 105 861,71 грн, а всього 4 274 261,85 грн. Також просило відшкодувати витрати у справі, зокрема витрати на професійну правничу допомогу 20 000 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням умов договору №94/2018 від 12.01.2018р. щодо повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що строк оплати ще не настав, оскільки в зв`язку з неналежним оформленням документів на постачання товару він має право притримати оплату до усунення недоліків документів. Заперечував проти розміру інфляційних витрат та 3% річних, надав свій контррозрахунок, згідно якого розмір інфляційних втрат складає 139 102,35 грн та 3% річних -103 321,08 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 у справі №904/87/20 (суддя Васильєв О.Ю.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пармагрупп» 3 434 626,63 грн основної заборгованості; 586 084,56 грн - пені; 147 688,95 грн - інфляційних втрат; 105 861,71 грн - 3% річних, 64 113,93 грн - витрат на сплату судового збору та 20 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду обгрунтоване тим, що матеріалами справи доведено факт прострочення відповідачем виконання обов`язку щодо оплати поставленого товару, розрахунок інфляційних втрат, 3% річних та пені судом визнано вірним та таким, що відповідає умовам договору.

2. Доводи та вимоги апеляційної скарги та відзиву.

Відповідач подав до Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, просив рішення скасувати, прийняти нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- суд першої інстанції не взяв до уваги, що строк оплати поставленої продукції не настав, оскільки позивач не надав документи, передбачені п. 4.3. договору специфікацію, товарно-транспортні накладні та видаткові накладні;

- в Специфікації №4 від 29.01.2018 відсутня преамбульна частина, накладна не засвідчена печаткою, а наявний штамп не має юридичної сили;

- довіреність на отримання товарно-матеріальний цінностей була видана неповноважною особою, отже і видаткова накладна підписана неповноважною особою та є недійсною;

- товарно-транспортна накладна також оформлена з порушеннями та є недійсною.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.08.2020 (колегія суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кощеєва І.М., Орєшкіної Е.В.) відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено в судовому засіданні 05 жовтня 2020 року.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, проти доводів апелянта заперечує, просить рішення суду залишити без змін посилаючись на таке: відповідач неповно цитує пункт 4.3. договору, яким передбачено, що в разі виявлення недоліків документів відповідач повинен про це письмово повідомити позивача. Такого повідомлення від відповідача не надходило, документи щодо поставки товару відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Доводи апелянта є надуманими з метою затягування сплати заборгованості. Також просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції в сумі 15 000,00 грн.

3. Обставини справи, встановлені судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників учасників справи, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між ПрАТ «Євраз Дніпровський металургійний завод» (правонаступник - ПрАТ «ДМЗ», покупець) та ТОВ «Пармагрупп» (постачальник) укладено договір №94/2018 від 12.01.2018р., відповідно до умов якого та специфікації від 29.01.2018р. до договору продавець зобов`язався поставити товар на загальну суму 6 966 090,00 грн, а покупець відповідно до п.3 специфікації до договору зобов`язався здійснити оплату товару на наступних умовах: 50% передоплата, 50% - по факту поставки протягом 45 календарних днів з моменту надання рахунків - фактур і видаткових накладних за фактично поставлений товар.

Відповідно до п.2.2. договору базисні умови, строки поставки товару, а також відвантажувальні реквізити, узгоджуються сторонами в специфікаціях (додатках) до цього договору.

На кожну поставлену партію товару постачальник повинен надати покупцю наступні документи: рахунок-фактуру - 1 примірник (оригінал); сертифікат якості виробника/паспорт на товар - 1 примірник (оригінал або копія, завірена печаткою постачальника); видаткову накладну -1 примірник (оригінал) та необхідну кількість копій в залежності від виду транспорту; податкову накладну - складені в електронній формі з дотриманням вимог щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством, з електронним підписом уповноваженої особи та з реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних, в порядку, передбаченому п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України; інші документи, перераховані в Специфікації (додатку); зазначені вище документи при поставці товару автотранспортом надаються постачальником одночасно з товаром, а при поставці залізничним транспортом - не пізніше, ніж через 2 робочих дні з дати прибуття товару до покупця; в зазначених вище документах поруч з найменуванням товару зазначається код УКТ ЗЕД такого товару з дотриманням вимог, вказаних в п.1.2 договору (п.2.3. договору).

Згідно п. 4.1. договору оплата вартості партії товару (платежі) здійснюється в гривнях, на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі , на умовах оплати узгоджених сторонами у відповідній специфікації (додатках) до цього договору; у цьому випадку, умови оплати поширюються тільки на партії товару, передбачені такими специфікаціями (додатками).

Підставою для оплати узгодженої до відвантаження партії товару є виставлений постачальником рахунок. (п.4.3. договору).

Відповідно до п.4.3. договору у випадку, коли документи, зазначені в 2.3. договору, не надані постачальником у встановлений в п.2.3. договору строк або оформлені постачальником неналежним чином (з порушення чинного законодавства та умов цього договору), про що покупець направляє постачальнику відповідне повідомлення про порушення умов п.2.3. договору, покупець має право затримати оплату товару до надання постачальником повного комплекту належним чином оформленої документації, при цьому строк оплати, вказаний у пункті 4.1. договору збільшується на період надання документів, зазначених у п.2.3. договору, оформлених належним чином; також в даному випадку, штрафні санкції до покупця за порушення строків розрахунків за договором не застосовуються, три проценти річних за користування чужими грошовими коштами та індекс інфляції не нараховується та не сплачуються покупцем.

У п. 8.7. договору (з урахуванням змісту протоколу розбіжностей від 18.01.2018р.), сторони погодили, що у разі порушення строків оплати, узгоджених сторонами у специфікаціях (додатках) до цього договору, покупець сплачує на користь постачальника неустойку в розмірі 0,5% від суми не оплаченого товару за кожен день прострочення; сплата неустойки не звільняє покупця від зобов`язань з оплати товару.

Строк дії договору встановлено до 31 грудня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за договором (п. 13.5).

На виконання умов договору постачальник поставив, а покупець прийняв товар на загальну суму 6966090,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №890 від 01.11.2018р., товарно-транспортною накладною №00001 від 01.11.2018р. та довіреністю на отримання товару №231002 від 23.10.2018р.

Факт фактичного отримання товару відповідачем не заперечується.

Відповідач здійснив часткову оплату поставленого позивачем товару на загальну суму 3531463,37 грн (передоплата в розмірі 50%), що підтверджується платіжними дорученнями №101478 від 21.09.2018р. та №101657 від 26.09.2018р. та визнається сторонами.

У решті оплату поставленого товару відповідач не здійснив та на вимогу (вих.№2005/1 від 20.05.2019р.) позивача про погашення заборгованості в сумі 3434 626,63 грн повідомив, що в ПрАТ «ДМЗ» заплановане здійснення грошового переказу на рахунок позивача в період з серпня по вересень 2019р. Також повідомив, що при наявності можливості заборгованість буде погашена достроково (лист №107/2862 від 20.06.2019р.).

Посилаючись на те, що відповідач так і не сплатив заборгованість, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача борг 3434626,63 грн, а також 586 084,56 грн пені за період прострочення з 27.12.2018 по 18.06.2019 року, 147 688, 95 грн - інфляційні втрати, 105 861,71 грн - 3% річних за період прострочення з 18.12.2018 по 27.12.2019 року.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

З аналізу спірних правовідносин, що склалися між сторонами, суд доходить висновку, про наявність правовідносин з постачання товару.

Згідно зі ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України до договорів поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із характеру відносин сторін.

В силу ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору; одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідач виконав свої зобов`язання з постачання товару 01.11.2018р., відтак строк оплати товару за умовами Специфікації 45 календарних днів з часу надання рахунку та накладної, тобто до 16.12.2018 року.

Як встановлено судом, позивачем сплачена лише попередня оплата в сумі 3531463,37 грн, доказів сплати боргу - 3434626,63 грн суду не надано. Відтак, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про законність вимог позивача в цій частині.

Згідно ч. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За порушення строків оплати товару умовами договору передбачена сплата неустойки в розмірі 0,5% від суми не оплаченого товару за кожен день прострочення. За своєю правовою природою вказана неустойка є пенею та в силу Закону розмір її обмежується подвійною обліковою ставкою НБУ, що було враховано позивачем при розрахунку пені, як і положення ч. 6 ст. 232 ГК України.

В силу положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання зобов`язаний сплатити борг з врахуванням індексу інфляції та 3% річних за весь період прострочення.

Пеня за період прострочення платежів з 27.12.2018 по 18.06.2019 становить 586084,56 грн, інфляційні втрати з врахуванням індексу інфляції за січень-листопад 2019 року - 147 688,95 грн, 3% річних за період прострочення з 18.12.2018 по 27.12.2019 - 105 861,71 грн.

Розрахунок пені, інфляційних та річних апелянтом не оскаржується, вірно зроблений позивачем та вимоги в цій частині правомірно задоволені судом.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн також не оскаржується апелянтом, тому не переглядається апеляційним судом в цій частині.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були також доводами відзиву на позов, були оцінені судом першої інстанції та аргументовано відхилені.

Суд вірно зазначив, що відповідач не повідомляв позивача про недоліки документів щодо поставки товару, як це передбачено п. 4.3. договору, та як слідує із самих доводів апеляційної скарги, вказані недоліки були саме зі сторони покупця (відповідача у справі).

Сам факт постачання товару є доведеним, як і надання документів щодо поставки, проти яких відповідач не заперечував при прийманні товару.

Відтак, доводи апелянта колегією суддів відхиляються.

Відповідно до ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 у справі №904/87/20, як прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Позивач заявив у суді апеляційної інстанції про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. На підтвердження вказаних витрат надав суду договір про надання професійної правничої допомоги від 20.12.2019р., розрахунок вартості послуг з надання правничої допомоги від 10.08.2020, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1172 на ім`я Моногарової О. Я., платіжне доручення №385 від 11.08.2020р. про сплату на користь ПП «Юридична фірма «Закон і право» 15000,00 грн, акт приймання-передачі наданих послуг від 14.09.2020р.

Суд погоджується з доводами позивача щодо наявності правових підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки апеляційна скарга судом залишена без задоволення.

Позивач надав докази на підтвердження вказаних витрат, відповідач заперечив проти їх стягнення в усній формі, доказів щодо неспівмірності вказаних витрат не надавав.

Здійснивши аналіз наданих доказів, апеляційний суд вбачає, що така послуга, як «складання та подання до Центрального апеляційного господарського суду заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в кількості 4 години вартістю 4000 грн, позивачу не надавалася. Отже, заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підялгає задоволенню частково в сумі 11 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 128, 129, 269, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 у справі №904/87/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 у справі №904/87/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта - Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд.3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пармагрупп» (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 18, офіс 214; ) витрати на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції 11000,00 грн (одинадцять тисяч), про що видати наказ.

Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови у випадках, визначених ст. 287 ГПК України.

Повна постанова складена 07 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв