РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

29.09.2020Справа № 910/3151/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Капішон В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Військової прокуратури Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк"

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС"

про стягнення 386 682,00 грн

за участю представників:
від позивача: Кривошея Д.А.

від прокуратури: Набієва М.І.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військова прокуратура Київського гарнізону в інтересах Держави в особі Міністерства оборони України звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням усунутих недоліків) про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" суми банківської гарантії від 13.05.2017 №1315-0417/АВТ3v у розмірі 386682,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань зі сплати суми банківської гарантії №1315-0417/АВТ3v від 13.05.2017.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.03.2020 зазначену позовну заяву залишив без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

19.03.2020 через канцелярію суду позивачем подано заяву про усунення недоліків, допущених при поданні до суду позову.

Враховуючи те, що позовна заява, з урахуванням усунених недоліків, відповідає вимогам, викладеним у ст.ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відкриття провадження у справі.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 23.03.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/3151/20, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання) та залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС".

24.04.2020 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив від відповідача, в якому останній заперечує проти позовних вимог та вказує, що позивач не долучив до матеріалів справи докази настання гарантійного випадку.

24.04.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.05.2020 у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" про розгляд справи № 910/3151/20 у порядку загального позовного провадження відмовив, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання у справі на 27.05.2020.

08.05.2020 через канцелярію суду від прокуратури надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказує, що відповідач повинен виплатити бенефіціару (Міністерству оборони України) суму збитків за невиконання або неналежне виконання принципалом умов договору, за умови виконання бенефіціаром усіх умов гарантії, а саме надіслання вимоги з посиланням на гарантію, за підписами уповноважених осіб, номер і дата договору, сума належна до сплати. Таким чином, прокурор вважає, що надаючи гарантію відповідач взяв на себе зобов`язання у разі не виконання чи неналежного виконання принципалом умов договору, які не виконані.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 зупинено провадження у справі №910/3151/20 за позовом Військової прокуратури Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" про стягнення 386 682,00 грн до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 та оприлюднення повного тексту постанови.

Судом встановлено, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено повний текст постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2019 скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 зазначила, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у визначені законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції спірних правовідносинах.

Як вбачається з матеріалів справи, листом Військова прокуратура Київського гарнізону за вих. №11/286вих.20 звернулася до Міністерства оборони України щодо надання інформації про подачі до суду позовної заяви до Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" про стягнення суми банківської гарантії від 13.05.2017 №1315-0417/АВТ3v у розмірі 386682,00 грн, посилаючись на несвоєчасне виконання умов договору щодо поставки матеріально-технічних засобів Військовій частині, в результаті чого було порушено інтереси держави.

У відповідь на звернення Військової прокуратури Київського гарнізону листом №298/4/249 від 27.01.2020 Міністерство оборони України повідомило, що не пред`являло позову про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" суми банківської гарантії від 13.05.2017 №1315-0417/АВТ3v.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено обставини, на яких ґрунтуються доводи Військової прокуратури Київського гарнізону щодо підстав для представництва держави у суді в інтересах Міністерства оборони України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.08.2020 поновлено провадження у справі №910/3151/20, судове засідання у справі призначено на 08.09.2020.

08.09.2020 через відділ діловодства суду від прокуратури надійшли письмові пояснення по справі.

08.09.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляду справи без участі представника.

08.09.2020 у судовому засіданні суд оголосив про відкладення розгляду справи на 29.09.2020.

Представник позивача в судовому засіданні 29.09.2020 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник прокуратури в судовому засіданні 29.09.2020 надав пояснення по суті позовних вимог та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання 29.09.2020 не з`явилися, про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою представника, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Третю особу повідомлено про розгляд справи ухвалою суду від 08.09.2020.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 29.09.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників процесу, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" (третя особа, замовник) та Міністерством оборони України (позивач, замовник) укладено договір №286/3/17/108 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), відповідно до умов якого, постачальник зобов`язується у 2017 році поставити замовнику футболки та сорочки (1833) (лот 3. Сорочки 18332000-5 (Сорочка бойова, вид 3, тип 4), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі (п. 1.1 договору).

Згідно із п.1.2 договору, номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються Специфікацією: сорочки 18332000-5 (сорочка бойова, вид 3, тип 4); строки постачання до 15.05.2017 (включно), усього за рік, загальна кількість 17 000, ціна товар з ПДВ складає: 7 733 640,00 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору, товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів Інкотермс у редакції 2010 року згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Строк поставки товару буде визначений в специфікації договору ( п. 1.2.).

Пунктом 5.1 договору визначено, що розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого, рахунку-фактури на поставлений товар, підписаний керівником та головним бухгалтером постачальника (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі).

Датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника (п. 6.3. договору).

За змістом пункті 7.3.1. договору, постачальник зобов`язується забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

Згідно із п. 11.1. договору, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Додатком №1 до договору "Рознарядка Міністерства оборони України за Специфікацією» та Додатком №2 до договору "Ростовка Міністерства оборони України за Специфікацією» сторони погодили, що у відповідності до договору №286/3/17/108 від 15.05.2017 підприємству сплановано відвантаження: сорочки 17 000 шт, центри забезпечення речовим майном в/Ча1361 (218оцз) код 07811701, 61034, м. Харків-34, вул. Переможців, 6а, до 15.05.2017 (включно).

Додатковою угодою №1 від 15.05.2017 до договору сторони вирішили внести зміни до п. 1.2. договору та до Додатків №1 та №2 до договору в частині продовження строків постачання до 23.06.2017 (включно).

Додатковою угодою №2 від 13.11.2017 до договору, сторони продовжили строк дії договору до 31.03.2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Окрім того, додатковою угодою №3 від 17.01.2018 до договору сторони доповнили п. 1.2. договору, а саме Специфікацією на 2018 рік, відповідно до якої визначено товар, строки (терміни) виконання договору: сорочки 18332000-5 (сорочка бойова, вид 3, тип 4); строки постачання до 31.03.2018 (включно), усього за рік, загальна кількість 3 400, ціна товар з ПДВ складає: 1 546 728,00 грн.

В пункті 12.1 договору сторони погодили, що постачальник забезпечив виконання своїх зобов`язань за договором у розмірі 5% від суми договору (Банківська гарантія від 13.05.2017 №2017 року № 1315-0417/АВТЗу видана ПАТ «Айбокс Банк» на суму 386 682, 00 грн.

ПАТ "Айбокс банк" (відповідач, гарант) видано банківську гарантію № 1315-0417/АВТЗу від 13.05.2017, згідно з якою банк бере на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання виплатити Міністерству оборони України (бенефінціар) суму, визначену цією Гарантією, у разі невиконання (неналежного виконання) Товариством з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" (принципал) умов договору (щодо якості, кількості, строків) щодо закупівлі футболок та сорочок (1833) (Сорочка бойова, вид 3, тип 4), код 121:2015-1833 - футболки та сорочки, (код ДК 021:2015-18332000-5 - сорочки) Дот №3 - Сорочка 18332000-5 (Сорочка бойова, вид 3, тип 4), але в будь-якому разі суму, що не перевищує UАН 386 682,00 грн за Лотом №3, протягом 10 (десяти) робочих днів з дня отримання ним письмової вимоги Бенефіціара відповідно до чинного законодавства України з посиланням на цю Гарантію за підписами уповноважених осіб, у якій має зазначатися номер і дата договору, сума належна до сплати, якщо у вимозі буде вказано, що сума, яку Бенефіцар вимагає сплатити, повинна бути виплачена йому у зв`язку із невиконанням чи неналежним виконанням Принципалом умов договору із зазначенням, в чому саме полягає невиконання чи неналежне виконання умов договору.

Відповідно до умов гарантії № 1315-0417/АВТЗу від 13.05.2017 гарантія дійсна по 01 лютого 2018 року включно. Будь-які вимоги або повідомлення стосовно цієї гарантії мають бути надіслані в письмовій формі та в такий час, щоб Банк мав можливість отримати їх не пізніше тієї дати, після якої ця Гарантія втрачає чинність.

Як стверджує позивач, принципалом - Товариством з обмеженою відповідальністю «АБІТ-ТЕКС» були порушені зобов`язання за договором щодо своєчасного постачання продукції у обумовленій сторонами договору кількості.

25.09.2017 позивач повідомив банк про порушення принципалом (Товариством з обмеженою відповідальністю «АБІТ-ТЕКС») зобов`язань за договором та звернувся до банку з вимогою № 286/8/5721 від 25.09.2017, у якому просив виплатити належну йому гарантію у сумі 386 682,00 грн.

За результатами розгляду вказаної вимоги, відповідач листом №1645/12-б/б-01 від 17.10.2017 відмовив позивачу у її задоволенні, оскільки висновком Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, встановлено обставини, що унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/17/108 від 15.05.2017, укладеного між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «АБІТ-ТЕКС». Також, відповідач просив повідомити Банк про наміри укладення додаткової угоди до договору, щодо продовження строків виконання зобов`язань, а у випадку підписання такої угоди, відізвати вимогу з підстав відсутності гарантійного випадку, шляхом направлення на адресу Банку письмового повідомлення.

У зв`язку з тим, що відповідачем не виплачено позивачеві суми гарантії у розмірі 386 682,00 грн, останній звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з умовами договору, а також відповідно до рознарядки, яка є додатком №1 до додаткової угоди №1 від 15.05.2017, строк поставки товару встановлений до 23.06.2017 (включно) у кількості 17 000 шт.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, до військової частини НОМЕР_1 товар поставлено 15.08.2017 у кількості 4 000 шт, що підтверджується актом приймального контролю якості №1 від 15.08.2017 та видатковою накладною №62 від 15.08.2017 та в подальшому 15.10.2017 у кількості 13 000 шт, що підтверджується актом приймального контролю якості №2 та видатковою накладною №402 від 15.10.2017, тобто з порушенням обумовленого сторонами у договорі строку поставки.

Отже, суд зазначає про обґрунтованість доводів позивача в частині поставки товару з прострочення встановленого договором строку.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1 статті 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Як встановлено судом, ПрАТ "Айбокс банк" видано банківську гарантію № 1315-0417/АВТЗу від 13.05.2017, згідно з якою відповідач взяв на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання виплатити Міністерству оборони України (бенефінціар) суму, визначену цією Гарантією, у разі невиконання (неналежного виконання) Товариством з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" (принципал) умов договору (щодо якості, кількості, строків) щодо закупівлі футболок та сорочок (1833) (Сорочка бойова, вид 3, тип 4), код 121:2015-1833 - футболки та сорочки, (код ДК 021:2015-18332000-5 - сорочки): Дот №3 - Сорочка 18332000-5 (Сорочка бойова, вид 3, тип 4), але в будь-якому разі суму, що не перевищує UАН 386 682,00 грн за Лотом №3, протягом 10 (десяти) робочих днів з дня отримання ним письмової вимоги Бенефіціара відповідно до чинного законодавства України з посиланням на цю Гарантію за підписами уповноважених осіб, у якій має зазначатися номер і дата договору, сума належна до сплати, якщо у вимозі буде вказано, що сума, яку Бенефіцар вимагає сплатити, повинна бути виплачена йому у зв`язку із невиконанням чи неналежним виконанням Принципалом умов договору із зазначенням, в чому саме полягає невиконання чи неналежне виконання умов договору.

Відповідно до умов гарантії №1315-0417/АВТЗу від 13.05.2017 гарантія дійсна по 01.02.2018 включно.

Відповідно до ст. 562 Цивільного кодексу України, зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-беніфеціару грошову суму відповідно до умов гарантій у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто, гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004 (надалі Положення).

Так, у пункті 2 розділу I Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах (у редакції на час видачі гарантії), визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Наведеним Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній передбачено, що безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром; безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (ч. 2 ст. 200 ГК України).

Пунктом 2 Положення, визначено, що вимога - лист або повідомлення з вимогою до банку-гаранта/банку-контргаранта сплатити кошти за гарантією. Вимога складається бенефіціаром і подається за довільною письмовою формою (в якій має зазначатися причина порушення принципалом основного зобов`язання, забезпеченого гарантією) або надсилається у формі повідомлення банку-гаранту/банку-контргаранту.

Згідно із ч. 1 ст. 563 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 563 ЦК України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Судом встановлено, що 25.09.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою №286/8/5721, в якій повідомив банк про порушення принципалом (Товариством з обмеженою відповідальністю «АБІТ-ТЕКС») зобов`язань за договором та просив виплатити належну йому гарантію у сумі 386 682,00 грн.

За результатами розгляду вказаної вимоги відповідач листом №1645/12-б/б-01 від 17.10.2017 відмовив позивачу у її задоволенні, посилаючись на висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, в якому встановлено про виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, які зумовлюють необхідність продовжити передбачений договором №286/3/17/108 від 15.05.2017 строк виконання зобов`язань щодо передання товару, зокрема: неодноразове прийняття Тендерним комітетом Міністерства оборони України рішень щодо перенесення кінцевої дати цінових пропозицій, загалом на 27 календарних днів, а також затягування та зволікання з боку Тендерного комітету Міністерства оборони України після проведеного електронного аукціону загалом на 24 календарні дні, що призвело до зменшення на 51 календарний день необхідного часу для виготовлення та поставки товару за Договором, псування під час транспортування та подальшу тривалу відсутність необхідної для виготовлення товару тканини (48 календарних днів), «процедурні» строки, які складають мінімум 29 календарних днів часу, необхідного для виготовлення та поставки товару за договором, та які на поточну дату продовжують діяти.

Право гаранта на відмову в задоволенні вимоги кредитора встановлено ст. 565 ЦК України, згідно з частиною першою якої гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги.

Відмовляючи у задоволенні вимоги №286/8/5721 від 25.09.2017 про виплату гарантії відповідач посилався на висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати та необхідність перенесення строку постачання товару за договором та встановлення його до 17.10.2017. Відповідні доводи викладені в запереченнях відповідача проти позовних вимог.

Суд вважає наведені заперечення відповідача щодо необхідності продовження строку постачання товару необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції станом виникнення правовідносин) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Відповідно до п.9.5 договору сторони погодили, що продовження строку (терміну) виконання зобов`язання (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе лише у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за Договором у разі, якщо вони змінились на стільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

При цьому, доказом істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання свої обов`язків за договором є відповідний документ виданий Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами (п. 9.6. договору).

Тобто, умовами договору сторони передбачили, що підставою для продовження строку є істотна зміна обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором. А доказом істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання свої обов`язків за договором є відповідний документ виданий Торгово-промисловою палатою України.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За приписами ч. 4 ст. 219 Господарського кодексу України встановлено, що сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Відповідно до п. 12.5. договору зміни і доповнення до договору вносяться тільки у письмовій формі шляхом укладення відповідних додаткових угод, які будуть додаватися до тексту договору як невід`ємні його частини.

Судом встановлено, що у жовтні 2017 року до Господарського суду м. Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «АБІТ-ТЕКС» з позовом до Міністерства оборони України про внесення змін у договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/17/108 від 15.05.2017, а саме змінити строк (термін) поставки з 23.06.2017 року на 17.10.2017 у зв`язку з істотною зміною обставин.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 у справі № 910/18272/17 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Абіт-Текс» задоволено повністю. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 20.06.2018, у позові відмовлено повністю.

Так, у постанові від 26.02.2018 у справі № 910/18272/17 Київським апеляційним господарським судом надано оцінку Висновку Чернігівської регіональної торгово-промислової палати про виникнення і існування документально підтверджених об`єктивних обставин від 09.10.2017 № ЧК-746 та встановлено, що строком виконання позивачем своїх зобов`язань за договором №286/3/17/108 від 15.05.2017 є 23.06.2017 (включно), однак ТОВ «АБІТ-ТЕКС» звернувся до Чернігівської регіональної торгово-промислова палати з запитом лише 25.09.2017, тобто після настання строку виконання зобов`язань за договором, а тому вказаний висновок було видано також після спливу кінцевої дати постачання товару.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 20.06.2018, було відмовлено ТОВ «Абіт-Текс» у задоволенні вимог про внесення змін у договір №286/3/17/108 від 15.05.2017 щодо продовження строків постачання товару, та з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази надання згоди Міністерством оборони України на внесення змін до договору, а також інші докази в підтвердження обставин, що унеможливлювали виконання зобов`язань за договором до моменту закінчення строку поставки товару, суд відхиляє доводи відповідача щодо наявності підстав для перенесення строку постачання товару.

Враховуючи викладене, оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату гарантійної суми, яка не перевищувала суми гарантії, а також в порядку, на умовах та у встановлений в гарантії строк, у зв`язку із чим у відповідача були відсутні підстави для відмови у сплаті коштів за гарантією.

Відповідно до ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Матеріалами справи підтверджується недотримання відповідачем зобов`язання за гарантією щодо сплатити позивачу грошових коштів в розмірі 386 682,00 грн за письмовою вимогою позивача №286/8/5721 від 25.09.2017

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи і наявних у ній доказів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів в сумі банківської гарантії 386 682,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову Військової прокуратури Київського гарнізону в особі Міністерства оборони України про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" суми банківської гарантії від 13.05.2017 №1315-0417/АВТ3v у розмірі 386 682,00 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" (03150, м. Київ, ВУЛИЦЯ ДІЛОВА, будинок 9 А, ідентифікаційний код 21570492) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 6, ідентифікаційний код 00034022) суму банківської гарантії у розмірі 386 682,00 грн та судовий збір у розмірі 5 800,23 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 05.10.2020.

Суддя О.В. Гулевець