ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2020 р. Справа№ 911/2321/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Трегубової А.В. дов.№1-2256 від 23.01.2020;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи 1: Поліщук В.О. дов.№14-200 від 17.05.2019;

від третьої особи 2: Дмитренко О.О. дов. ДР-235-1219 від 26.12.2019;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Київської області від 27.05.2020 (повний текст складено 09.06.2020)

у справі №911/2321/19 (суддя Третьякова О.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бучанське"

треті особи, як не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

2. Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

про зобов`язання повернути майно та стягнення 10190,87 грн,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд Київської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бучанське" (далі - відповідач), та, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив суд зобов`язати відповідача повернути позивачу в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 1,525тис. куб. м та стягнути з відповідача вартість безпідставно набутого майна в сумі 10190,87 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у березні 2017 року відповідач, не маючи постачальника відповідних обсягів природного газу, безпідставно набув з газотранспортної системи 1,525 тиc.куб.м. природного газу, власником якого є позивач, а тому, на підставі положень ст.1212 Цивільного кодексу України, має повернути безпідставно одержане майно та сплатити його вартість, у випадку, якщо буде встановлено відсутність у нього необхідних для повернення обсягів природного газу.

У процесі розгляду справи суд залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - третя особа 1) та Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (далі - третя особа 2).

Третя особа 1 у письмових поясненнях вважала позов обґрунтованим, посилаючись на те, що між нею та відповідачем був укладений договір постачання природного газу, однак відповідач порушив вимоги п.17 Положення, затвердженого Постановою КМУ №758, тому третя особа 1 не підтвердила відповідачу номінацію на березень 2017 року, отже, у газотранспортній системі був відсутній природний газ, власником якого є НАК "Нафтогаз України" і який відповідач міг би спожити, однак відповідач здійснив несанкціонований відбір природного газу, що належав позивачу.

Третя особа 2 у письмових поясненнях заперечила проти позову посилаючись на те, що між відповідачем та позивачем укладений договір транспортування природного газу, між відповідачем та третьою особою 2 укладений договір розподілу природного газу, а також між відповідачем та третьою особою 1 укладений договір постачання природного газу, а тому відповідач отримав у березні 2017 року природний газ за наявності відповідних правових підстав. При цьому НАК "Нафтогаз України", на яку покладені спеціальні обов`язки, зобов`язана була постачати відповідачу природний газ, не зважаючи на відсутність наданої номінації.

Рішенням Господарського суду Київської області від 27 травня 2020 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки досліджуючи обставини виконання /невиконання третьою особою 1 розпорядження КМУ №742-р суд вийшов за межі позовних вимог; наявність у відповідача договору постачання газу з третьою особою 1, за відсутності підтвердженої номінації та підписаних актів приймання-передачі, не свідчить про правомірність відбору газу у березні 2017 року; у позивача була відсутня можливість здійснити обмеження/ припинення газопостачання відповідачу; відповідач повинен був самостійно припинити власне газоспоживання; відсутність у відповідача та позивача будь-яких договірних відносин щодо спірного природного газу свідчить про безпідставність набуття цього газу; суд не врахував всі доводи та аргументи, на яких ґрунтувались позовні вимоги.

Також не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідач повинен був самостійно припинити споживання природного газу у березні 2017 року, що ним не було зроблено, тому він безпідставно набув з газотранспортної системи 1,525 тиc. куб.м. належного позивачу природного газу; суд вийшов за межі доказування у даній справі, досліджуючи питання виконання третьою особою 1 умов договору поставки природного газу; матеріали справи не містять підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу, відтак, факт передачі товару за договором не відбувся.

Третя особа 2 подала відзив на апеляційні скарги, у яких заперечує проти їх задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що згідно норм чинного законодавства формальна відсутність номінацій, які повинні були бути видані НАК "Нафтогаз України" підприємствам - виробникам теплової енергії, не є свідченням того, що природний газ, спожитий підприємствами ТКЕ, не є поставленим з ресурсу НАК "Нафтогаз України", отже, відповідач здійснював відбір газу з ресурсу свого постачальника на підставі діючого договору; за наявності договірних відносин набуття майна не може вважатись безпідставним; позивачем не доведено, що йому належав спожитий відповідачем природний газ та не надано розрахунку, який би підтверджував формування ціни на нього.

Відповідач про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, представника у судове засідання не направив, що не перешкоджає розгляду скарг по суті.

Представники позивача і третьої особи 1 у судовому засіданні підтримали доводи, викладені у апеляційних скаргах, просили їх задовольнити.

Представник третьої особи 2 у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційних скарг з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників позивача і третіх осіб, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційні скарги, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 18 жовтня 2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (після зміни найменування - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", третя особа 1), як постачальником, та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Бучанське" (відповідач), як споживачем, був укладений договір постачання природного газу №1769/1617-ТЕ-17 (далі - договір постачання), за умовами якого постачальник зобов`язався поставляти споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплачувати його на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2, 1.3 договору постачання природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. За цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД , ввезений постачальником на митну територію України).

Згідно з п.2.1 договору постачання постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 13,5 тис. куб. м, у тому числі за місяцями, зокрема, у березні 2017 року - 1,5 тис. куб. м.

Обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором (далі - планований обсяг), повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у п.1.2 договору (п.2.2 договору постачання).

У п.3.2 договору постачання сторони погодили, що споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у п.2.1 договору, на відповідний місяць. Обсяги постачання підтверджується постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 договору.

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п.3.4 договору постачання).

Пунктом 7.4 договору постачання визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

За умовами п.4.1 договору постачання кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493.

Строк дії договору постачання сторони встановили у п.12.1, де вказується, що він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно інформації про стан розрахунків по договору постачання станом на 26.02.2017 борг СТОВ "Бучанське" становив 20 908,89 грн.

Листом від 28.02.2017 №26-1975/1.2-17 НАК "Нафтогаз України" повідомив Київській обласній державній адміністрації перелік підприємств, що мають борг та яким не надавались номінації на березень 2017 року. У переліку також зазначений відповідач.

Листом від 03.03.2017 №26-2445/1.2-17 НАК "Нафтогаз України" повідомив відповідача про покладення на компанію постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 обов`язку з поставки природного газу виробникам теплової енергії для її виробництва на період до 01.04.2017, наводиться перелік умов виконання постачальником обов`язку з поставки природного газу і зазначається, що оскільки підприємством не виконується п.17 названого Положення, то на березень 2017 не виділяються номінації щодо обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, релігійним організаціям, бюджетним установам та організаціям.

31 березня 2017 року відповідач склав акт приймання-передачі природного газу за договором від 18.10.2016 №1769/1617-ТЕ-17 для отримання від третьої особи 1 підтвердження обсягів спожитого природного газу, а саме, 1,525 тис. куб. м. вартістю 9043,86 грн.

Листом від 13.04.2017 №26-3439/11.2-17 АТ "НАК "Нафтогаз України" повернув відповідачу вказаний акт без підписання, посилаючись на те, що компанія не здійснювала постачання природного газу СТОВ "Бучанське" у зв`язку з невиконанням споживачем умов п. 17 постанови Кабінету Міністрів України від 01.01.2015 № 758, а тому споживачу не підтверджено планових обсягів (номінації) природного газу на березень 2017 року.

Факт отримання відповідачем у березні 2017 року природного газу в обсязі 1,525 тис. куб. м. також підтверджується Актом № наданих послуг з транспортування природного газу (на розподіл природного газу) від 31.03.2017, який складений ПАТ "Київоблгаз" (третя особа 2), як газорозподільчим/газотранспортним підприємством, та відповідачем, як замовником, згідно умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 01.01.2016, який укладений шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання №09420UM48ZFT016.

Також з пояснень сторін вбачається, що між позивачем та відповідачем у спірний період існували договірні відносини з договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами, який укладено на підставі Типового договору, затвердженого Постановою НКРЕ від 22.09.2011 № 1579.

Згідно з умовами Типового договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором єдиної газотранспортної системи України відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу газу, наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби.

Третя особа 2 також вказувала, що відповідач сплачував на користь позивача грошові кошти за послуги транспортування природного газу, при цьому позивачем зазначені кошти приймались без зауважень та без будь-яких повідомлень щодо несанкціоновано відбору відповідачем природного газу з газотранспортної системи у березні 2017 року.

Спір у даній справі, за доводами позивача, виник у зв`язку із тим, що відповідач набув природний газ позивача у березні 2017 року в обсязі 1,525тис. куб. м без будь-якої правової підстави, що, на думку позивача, відповідно до ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України породжує обов`язок останнього повернути відповідне майно в натурі чи відшкодувати його вартість.

На підтвердження факту придбання природного газу у березні 2017 р. позивачем надано укладений з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" договір №-ВТВ про закупівлю природного газу від 31.01.2017 року, а також Акт приймання передачі природного газу від 31.03.2017 року, за яким ПАТ "Укртрансгаз" прийнято для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб та для забезпечення балансування газ природній обсягом 143 355, 000 тис.куб.м.за ціною 7 866,00 грн за 1000 куб.м. (без ПДВ).

Позивачем також надано звіт (алокацію) ПАТ "Київоблгаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за березень 2017 року, згідно якого підтверджений обсяг номінацій - 286 115,640 тис.куб.м., фактичний обсяг - 176 669,177 тис.куб.м., у тому числі з мереж УМГ ПАТ "Укртрансгаз": Київтрансгаз - 161 855,047 тис.куб.м., Черкаситрансгаз - 14814,130 тис.куб.м.

Відповідно до Звіту про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ "Київоблгаз" в березні 2017 року EIC код - 56Х01Y, у відповідача був відсутній обсяг підтвердженої номінації, фактичний обсяг відібраного газу за місяць становив 1,525тис.куб.м.

Відповідно до "Інформації про надходження до точки входу та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених до операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2017 рік" зазначено, що небаланс по СТОВ "Бучанське" у березні 2017 року склав 1,525тис.куб.м.

Крім того, позивачем надано довідку "Списання газу на балансування 01.01.2016-30.06.2018" на підтвердження здійснення балансування газу, у тому числі в березні 2017 року.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив суд зобов`язати відповідача повернути позивачу в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 1,525 тис. куб. м та стягнути з відповідача вартість безпідставно набутого майна в сумі 10190,87грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач у березні 2017 року отримав природний газ на виконання договору постачання, укладеного з третьою особою 1, а невидача третьою особою 1 номінацій не може вважатися правомірною поведінкою. Наявність вказаних договірних відносин свідчить про недоведеність позивачем факту безпідставного споживання відповідачем природного газу у спірний період та, відповідно, відсутність правових підстав для застосування статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що у березні 2017 року між сторонами були діючими наступні договори: між відповідачем та позивачем існував договір транспортування природного газу магістральними трубопроводами, який укладено на підставі Типового договору, затвердженого Постановою НКРЕ від 22.09.2011 №1579; між відповідачем та третьою особою 2 існував договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 01.01.2016, який укладений шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання №09420UM48ZFT016; між відповідачем та третьою особою 1 існував договір постачання природного газу №1769/1617-ТЕ-17 від 18.10.2016.

Проте, позивач вказує, що у березні 2017 року природний газ відповідачем був спожитий не в межах зазначених договірних відносин, оскільки у зв`язку із наявністю заборгованості станом на 26.02.2017 третя особа 1 не підтвердила відповідачу номінацію на березень 2017 року, повернула без підписання складений відповідачем акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2017, тому відповідач, не маючи постачальника, здійснив несанкціонований відбір природного газу, який належить позивачу.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України Вказані правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 та від 13.02.2019 у справі №320/5877/17.

У постанові Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі №925/358/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого: "на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", яке є обов`язковим до виконання, на НАК "Нафтогаз України" та постачальників природного газу покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до укладених договорів ще на початку опалювального сезону. При цьому, хоча у названому розпорядженні міститься вказівка на обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону, але це не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки встановлений обов`язок полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону".

Невидача номінацій НАК "Нафтогаз України" є неправомірною та унеможливлює безперешкодне отримання споживачами відповідно до укладених договорів постачання необхідних обсягів природного газу, оскільки, у тому числі, може мати наслідком обмеження або взагалі припинення надання АТ "Київоблгаз" послуг з розподілу природного газу у зв`язку з відсутністю підтверджених обсягів природного газу.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.06.2018 у справі №904/5621/17.

При цьому, відповідно до Положення "Про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758, розпорядження Кабінету Міністрів України №1064-р від 07.10.2015 "Деякі питання опалювального сезону 2015/16 року", розпорядження Кабінету Міністрів України №742-р від 05.10.2016 "Про деякі питання опалювального сезону 2016/2017", АТ "НАК "Нафтогаз України" було зобов`язане видати номінації відповідачу, відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, і це є обов`язком АТ "НАК "Нафтогаз України", а не правом.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №904/5621/17, від 21.03.2018 у справі №911/656/17, від 14.05.2018 у справі №926/680/17, від 12.03.2019 у справі №917/325/18, від 05.03.2019 у справі №923/351/18, від 25.02.2020 р. у справі №905/2248/18, та підтримана в подальшому Верховним Судом в ухвалах від 17.09.2020 у справі №904/4032/19, від 17.09.2020 у справі №911/2317/19, предметом розгляду яких було аналогічні позовні вимоги щодо зобов`язання повернути майно (природний газ) або стягнути грошові кошти щодо газу, який отриманий у березні 2017 року за відсутності прийнятої номінації.

Умовами укладеного між відповідачем і третьою особою 1 договору постачання були визначені планові обсяги споживання природного газу, зокрема у березні 2017 року в обсязі 1,5 тис.куб.м., що відповідає фактично спожитим обсягам природного газу у березні 2017 року.

Вказане спростовує твердження позивача про несанкціонований відбір відповідачем природного газу з газотранспортної системи , оператором якої є позивач.

Отже, з урахуванням наявності у спірний період укладеного між відповідачем, як споживачем, та НАК "Нафтогаз України", як постачальником, діючого договору про постачання природного газу, а також існування обов`язку постачальника видати номінації, свідчить про те, що споживання відповідачем року природного газу в обсязі 1,525 тис. куб. м. в березні 2017 р. не можна вважати несанкціонованим відбором.

Щодо тверджень апелянтів про те, що суд першої інстанції дійшовши висновку про споживання відповідачем природного газу з ресурсу НАК "Нафтогаз України", вийшов за межі доказування у даній справі, апеляційний господарський суд зазначає, що без встановлення вказаних обставин входить до предмету доказування у даній справі і необхідне для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Відповідно до п.14 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, у матеріалах справи відсутні докази надіслання постачальником чи оператором газотранспортної системи відповідачу передбаченого п. 14 розділу II Правил повідомлення про необхідність припинити газоспоживання за спірний період.

Відсутність в матеріалах справи вказаних доказів, як і доказів на підтвердження вжиття постачальником або Оператором ГРМ/ГТС на замовлення постачальника заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, свідчить про недоведеність позивачем того, що споживання у спірний період природного газу відповідачем здійснювалось з порушенням вимог чинного законодавства, без достатньої правової підстави.

Враховуючи наявність між відповідачем, як споживачем, та ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як постачальником, договірних правовідносини, якими погоджено обсяги постачання природного газу у спірний період, з урахуванням положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" та того, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" не надано доказів надіслання відповідачу постачальником чи оператором газотранспортної системи повідомлення про необхідність припинити газоспоживання у спірний період, а також того, що позивачем не доведено факту споживання відповідачем газу саме з ресурсу позивача, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статті 1212 ЦК України та, відповідно, підстави для задоволення позову відсутні.

Крім цього, позивачем було заявлено одночасно дві вимоги - щодо повернення безпідставно набутого майна та стягнення його вартості, проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, приписи чинного законодавства не надають особі, яка вважає себе власником майна, правомочностей вимагати одночасно і повернення майна, і відшкодування його вартості, з огляду на неправомірне застосування подвійної відповідальності за одне порушення.

Щодо посилань позивача та третьої особи на правові позиції Верховного Суду (постанови від 22.03.2018 у справі №904/2092/17, від 20.02.2018 у справі №911/653/17, від 22.06.2018 у справі №904/5621/17, від 20.12.2018 №920/169/18), то вони були враховані судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 18.05.2020 у справі №826/16697/17 обґрунтовано відхилено судом першої інстанції, оскільки вона прийнята щодо правовідносин, які не є подібними до правовідносин у даній справі, вони відрізняються як предметом спору, так і підставами позову, змістом позовних вимог та встановленими фактичними обставинами. Аналогічний висновок викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 02.07.2020 у справі №908/955/18.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянтів по суті їх скарг в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду Київської області законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 27 травня 2020 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.10.2020.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко