Справа № 909/1056/15 (909/67/20)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2020 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Андріїв Л. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Пресмаш" до Івано-Франківської міської ради про визнання незаконними дії, визнання протиправними та нечинними рішення, стягнення збитків,

в межах справи № 909/1056/15 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Пресмаш",

за участі:

від позивача: Дерябкіна Олександра Едуардовича, Соболик Оксани Василівни, Пукіша Богдана Степановича;

від відповідача: Тарновської Ірини Ярославівни.

І. СУТЬ СПОРУ

1. У січні 2020 року керуючий санацією Відкритого акціонерного товариства "Пресмаш" звернувся до суду із позовом до Івано-Франківської міської ради про визнання незаконними дії, визнання протиправними та нечинними рішення, стягнення збитків.

ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

2. 03.02.2020 суд залишив позовну заяву без руху та встановив строк на усунення виявлених недоліків.

3. 21.02.2020, у зв`язку із усуненням позивачем допущених недоліків при поданні позовної заяви, суд прийняв позовну заяву до розгляду в межах справи № 909/1056/15 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Пресмаш", відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 17.03.2020.

4. 13.03.2020 відповідач подав до суду заяву про застосування позовної давності, а 16.03.2020 - відзив на позовну заяву, який судом прийнято до розгляду.

5. 17.03.2020 суд відклав підготовче засідання на 07.04.2020.

6. 07.04.2020, у зв`язку із запровадженням на території України карантинних заходів, спричинених поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, судове засідання не відбулося.

7. 10.06.2020 підготовче судове засідання суд призначив на 07.07.2020.

8. 06.07.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, який прийнятий судом до розгляду.

9. 07.07.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 21.07.2020.

10. 20.07.2020 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив.

11. 21.07.2020 розгляд справи по суті було відкладено на 15.09.2020.

12. 15.09.2020 позивач подав клопотання про витребування доказів. Суд залишив клопотання без розгляду з огляду на приписи статей 80, 81 та 207 Господарського процесуального кодексу України. Так, відповідно до частини 1 статті 81 означеного Кодексу, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Згідно із частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом (ч. 2 ст. 207 ГПК України). Позивач звернувся до суду із означеним клопотанням з пропущеним строком на її подання. При цьому клопотання не містить прохання про поновлення пропущеного строку, як і не містить причин, з яких воно не могло бути подане у визначений законом строк. Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ст. 118 Господарського процесуального кодексу України).

13. В судовому засіданні 15.09.2020 проголошено вступну та резолютивні частини рішення.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

14. Позиція позивача. Обґрунтована тим, що ВАТ "Пресмаш" є власником майна, що увійшло до статутного капіталу Товариства, в тому числі і гуртожитку, який знаходиться на вул. О. Довженка, 14 у м. Івано-Франківську. Відповідно до рішення Івано-Франківської ради від 26.05.2017 № 354 затверджено акт приймання-передачі гуртожитку у власність територіальної громади міста Івано-Франківська, чим здійснено фактичне приймання гуртожитку до комунальної власності територіальної громади міста. З огляду на відсутність згоди власника гуртожитку, а саме ВАТ "Пресмаш" та його органів управління, на безоплатну передачу, та у зв`язку з проведенням фактичного приймання гуртожитку до комунальної власності без участі Підприємства, позивач вважає дії Івано-Франківської міської ради незаконними, її рішення протиправними та нечинним та таким, що завдали збитків Підприємству.

15. Позиція відповідача. Позов вважає безпідставним та необґрунтованим. Посилався на те, що спірний гуртожиток не увійшов до статутного капіталу ВАТ "Пресмаш", а відтак позивач не є його власником. Позивач користувався спірним майном згідно з Положенням про управлінням державним майном, яке не увійшло в процесі приватизації до статутного фонду господарського товариства, але залишилося на його балансі. Вказане відповідає вимогам спільного наказу Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999 за № 908/68, який встановлює підстави і находження на балансі товариства позастатутного майна, яке не встановлює спосіб управлінням таким майном. Майно залишалося на балансі позивача до прийняття рішення уповноваженим органом управління щодо подальшого його використання з метою ефективного його зберігання та використання у господарської діяльності. Вказав, що приймаючи рішення, Івано-Франківська міська рада діяла в межах Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків".

IV.ОБСТАВИНИ СПРАВИ

16. Відповідно до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18.12.1991 № 420 зареєстровано Орендне підприємство "Пресмаш", як юридичну особу з правом виробничо-господарської діяльності.

17. На підставі акту передачі Фонд державного майна України 01.01.1993 передав в оренду організації орендарів Івано-Франківського ОП "Пресмаш" основні фонди.

18. Відповідно до акту прийому-передачі від 01.02.1991 № 7 Орендному підприємству "Пресмаш" було передано гуртожиток на 432 місця по вул. О. Довженка, 14 в м. Івано-Франківську.

19. 29.01.1996 відповідно до наказу Фонду державного майна України № 1-ДП видано дозвіл на приватизацію Івано-Франківського орендного підприємства "Пресмаш".

20. Згідно із наказом Фонду державного майна України від 28.06.1996 № 26-ОМ, на виконання наказу Фонду від 10.04.1996 № 14-ІК здійснено інвентаризації та оцінку майна цілісного майнового комплексу ОП "Пресмаш" м. Івано-Франківськ та затверджено акт оцінки вартості майна ОП "Пресмаш" м. Івано-Франківськ.

21. Відповідно до наказу Фонду державного майна України від 12.03.1997 № 282 затверджено план приватизації ОП "Пресмаш" м. Івано-Франківськ, який є додатком № 1 до означеного наказу. Відповідно до розділу 3 Плану "Характеристика об`єкта приватизації" гуртожиток входить до складу Орендного підприємства "Пресмаш".

22. Наказом Фонду державного майна України від 04.04.1997 № 13-АТ створено Відкрите акціонерне товариство "Пресмаш", засновниками якого є Фонд державного майна України та організація орендарів Івано-Франківського орендного підприємства "Пресмаш". Згідно додатку до означеного наказу гуртожиток, який розташований на вул. Довженка, 14 у м. Івано-Фракнівську, не увійшов до об`єктів нерухомості, що передаються до статутного капіталу ВАТ "Пресмаш".

23. У листі Регіонального відділення Фонду державного майна України від 29.11.2011 № 05-03-02544 вказано, що наказом регіонального відділення від 23.11.2007 № 144 процес приватизації ВАТ "Пресмаш" завершено. Державна частка акцій в статутному капіталі товариства відсутня.

24. У листі від 11.07.2016 № 10-21-13129 Фонд державного майна України зазначив, що за матеріалами приватизаційної справи гуртожиток на вул. Довженка, 14 у м. Івано-Франківську, обліковувався на балансі Орендного підприємства "Пресмаш", однак не увійшов до об`єктів нерухомості, що передаються до статутного капіталу ВАТ "Пресмаш".

25. 20.01.2017 Івано-Франківська міська рада прийняла рішення № 1-10 "Про прийняття в комунальну власність територіальної громади міста гуртожитку на вул. О. Довженка, 14".

26. 26.01.2017 виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звернувся до Фонду державного майна України щодо передачі в комунальну власність гуртожитку на вул. О. Довженка, 14 у м. Івано-Франківську та надання кандидатури для включення до складу комісії з прийняття даного гуртожитку у комунальну власність територіальної громади м. Івано-Франківська (лист № 124/01-15-03в).

27. Фонд державного майна України 07.02.2017 уповноважив регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області розглянути порушенні у зверненні питання та надати відповідь (лист № 10-24-2282).

28. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, як орган управління майном, відповідно до листа від 03.02.2017 № 05-03-00297 надало кандидатуру для включення до складу комісії з прийняття гуртожитку в комунальну власність територіальної громади м. Івано-Франківська.

29. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.03.2017 № 199 "Про створення комісії з прийняття у комунальну власність територіальної громади міста гуртожитку на вул. О. Довженка, 14" створено комісію з прийняття у комунальну власність територіальної громади міста гуртожитку на вул. О. Довженка, 14 (http://www.namvk.if.ua/dt/ 98719/).

30. Відповідно до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 26.05.2017 № 354 затверджено акт приймання-передачі у власність територіальної громади міста Івано-Франківська гуртожитку на вул. О. Довженка, 14 в м. Івано-Франківську (http:// www.namvk.if.ua/dt/120237/).

31. Позивач вказував на те, що такі дії відповідача порушили його права як початкового власника гуртожитку за адресою вул. О. Довженка, 14 у м. Івано-Франківськ, чим завдано матеріальні збитки.

32. Вказані обставини стали причиною звернення з цим позовом до суду.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

33. При вирішенні цього спору суд керувався нормами законодавства станом на момент виникнення спірних правовідносин, що є предметом судового розгляду.

34. Так, статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

35. Відповідно до статті 329 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

36. Згідно із статтею 1 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", останній визначає основні засади передачі об`єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об`єктів права комунальної власності у державну власність безоплатно або шляхом обміну. Об`єктами передачі згідно з цим Законом є, зокрема, об`єкти житлового фонду, гуртожитки та інші об`єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров`я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом (ст. 2 Закону). Ініціатива щодо передачі об`єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування (ст. 3 означеного Закону).

37. Передача об`єктів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій - щодо об`єктів, визначених в абзаці шостому частини першої статті 2 цього Закону (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності"). Передача оформляється актом приймання-передачі, який підписується головою і членами комісії. Право власності на об`єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі, а у випадках, передбачених законом, - з дня державної реєстрації такого права (п. п. 5 - 6 ст. 7 означеного Закону).

38. Відповідно до пункту 5 Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого постановою КМУ від 06.11.1995 № 891, передача будинків відомчого житлового фонду в комунальну власність провадиться комісією з питань приймання відомчого житлового фонду в комунальну власність, яка утворюється Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями або виконкомами відповідної Ради. До складу цієї комісії входять представники відповідних місцевих комунальних підприємств, житлово-експлуатаційної організації, на баланс якої передаються будинки відомчого житлового фонду, регіонального відділення (представництва) Фонду державного майна, місцевого фінансового органу, бюро технічної інвентаризації, спеціалізованого проектного інституту, підприємства, установи чи організації, що передає відомчий житловий фонд, та представники інших заінтересованих підприємств, установ і організацій.

39. 15.03.1992 набрав чинності Закон України "Про приватизацію майна державних підприємств", відповідно до частини 2 статті 3 якого визначено, що дія цього Закону не поширюється, зокрема, на приватизацію об`єктів державного земельного та житлового фондів, а також об`єктів соціально-культурного призначення, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються. До об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, належать, зокрема, майно підприємств, цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, які є єдиними (цілісними) майновими комплексами, якщо в разі їх виділення у самостійні підприємства не порушується технологічна єдність виробництва з основної спеціалізації підприємства, з структури якого вони виділяються (ч. 1 ст. 5 означеного Закону).

40. Відповідно до частини 2 статті 1 та частини 2 статті 2 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств", до державного житлового фонду, який підлягав приватизації на користь громадян України, відносився житловий фонд місцевих рад та житловий фонд, який знаходився у повному господарському відданні чи оперативному управлінні державних підприємств, крім кімнат в гуртожитках.

41. Як встановлено судом, відповідно до наказу Фонду державного майна України від 29.01.1996 № 1-ДП видано дозвіл на приватизацію Івано-Франківського орендного підприємства "Пресмаш". ВАТ "Пресмаш" створено відповідно до наказу Фонду державного майна України від 04.04.1997 № 13-АТ, засновниками якого є Фонд державного майна України та Організація орендарів Івано-Франківського ОП "Пресмаш". Згідно додатку до означеного наказу гуртожиток, який розташований за адресою вул. О. Довженка, 14 у м. Івано-Франківську, не увійшов до статутного фонду ВАТ "Пресмаш". Із наданих позивачем доказів не вбачається, що спірний гуртожиток було включено до складу приватизованого майна.

42. Суд встановив, що позивач користувався спірним майном згідно з Положенням про управлінням державним майном, яке не увійшло в процесі приватизації до статутного фонду господарського товариства, але залишилося на його балансі, затвердженого спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999 № 908/68. Зазначене майно не змінило свого статусу державного майна, а залишення його на балансі позивача не є визначенням способу управління зазначеним майном. Майно залишається на балансі до прийняття рішення уповноваженим органом управління щодо подальшого його використання з метою ефективного його зберігання та використання у господарській діяльності.

43. Отже, позивач не є власником спірної нерухомості, а баланс підприємства не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

44. Окрім цього, суд встановив, що мешканці гуртожитку на вул. Довженка, 14 в м. Івано-Франківську протягом 2015 - 2016 років зверталися до Івано-Франківської міської ради з проханням вирішити питання про передачу даного гуртожитку у комунальну власність територіальної громади м. Івано-Франківська.

45. Правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення, в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону, врегульовано Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків".

46. Сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу (ч. 1 ст. 1 означеного Закону). Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, що є об`єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної спеціальної служби транспорту, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій (крім тих, що знаходяться поза межами військових частин, закладів, установ, організацій), державних навчальних закладів (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей викладачів і працівників), Національної академії наук України (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей).

47. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону здійснюється з дотриманням такого підходу, що всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад.

48. Гуртожитки державної форми власності передаються у власність територіальних громад відповідно до цього Закону на безкомпенсаційній основі (ч. 2 ст. 14 означеного Закону).

49. З огляду на наведені норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що приймаючи спірні рішення Івано-Франківська міська рада діяла в межах наданих їй законом повноважень, а для прийняття гуртожитку в комунальну власність територіальної громади міста Івано-Франківська не потрібна була згода ВАТ "Пресмаш", так як останній не є його власником.

50. Відповідно статей 13, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

51. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

52. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

53. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

54. Встановлені судом обставини спростовують доводи позивача стосовно порушення його прав як власника майна. А відтак у задоволенні позову належить відмовити.

Щодо заявленої позовної давності суд зазначає таке.

55. Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

56. З огляду на те, що право та інтерес позивача не порушені, суд відмовляє у задоволенні заяви про застосування позовної давності.

Висновок суду.

57. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати.

58. За правилами, встановленими пунктом 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі покладається на позивача.

Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити в позові Відкритого акціонерного товариства "Пресмаш" до Івано-Франківської міської ради про визнання незаконними дії, визнання протиправними та нечинними рішення, стягнення збитків.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Повний текст рішення складено 01.10.2020.

Суддя В. В. Михайлишин