РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2020Справа № 910/2049/20

За позовом заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах Міністерства оборони України

до Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "СпецТехноЕкспорт" м. Києва

про стягнення неустойки, ціна позову 1360937,09 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Радецька Ю.О.

Представники:

від прокуратури: Набієва М.І.,

від позивача: Свистільник І.А.,

від відповідача: Циба Р.М.

СУТЬ СПОРУ :

у лютому 2020 року заступник військового прокурора Центрального регіону України звернувся в суд з позовом в інтересах Міністерства оборони України з підстав ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Прокурор зазначав, що всупереч умов укладеного між позивачем і відповідачем державного контракту на поставку (закупівлю) продукції іноземних виробників за державним оборонним замовленням № 308/18/78 від 11 грудня 2018 р., додаткових угод до цього контракту останній прострочив передачу 7 одиниць комплектів продукції орієнтовною вартістю 10310129 грн. на 62 дні.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з позивача на користь відповідача 639228,06 грн. штрафу у розмірі 0,1% від вартості непоставленої продукції та 721709,03 грн. штрафу у розмірі 7% від вартості непоставленої продукції понад 30 діб, а загалом 1360937,09 грн. штрафних санкцій передбачених п. 7.2 контракту.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений прокурором в його інтересах позов.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, оскільки узгоджені строки поставки чинні за умов здійснення покупцем попередньої оплати за продукцію. За відсутності такої прострочення ним допущене не було. Крім того, посилався на припинення контракту та його обов`язку з поставки продукції у зв`язку зі скасуванням державного оборонного замовлення, на виконання якого укладено контракт. Заявив про зменшення на підставі ст. 233 ГК України розміру заявленої прокурором неустойки. Також вказував про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів позивача.

Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 11 грудня 2018 р. між позивачем (замовником) та відповідачем (виконавцем) укладено державний контракт на поставку (закупівлю) продукції іноземних виробників за державним оборонним замовленням № 308/18/78, згідно з умовами якого відповідач зобов`язався поставити позивачу через вантажоодержувача 7 одиниць комплектів продукції орієнтовною вартістю 14390678,47 грн. згідно специфікації (додаток № 1 має гриф "таємно"), а позивач - прийняти та оплатити її вартість на умовах передбачених контрактом.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями прокурора, представників сторін, наявними у матеріалах справи копіями контракту, додаткових угод до нього.

За умовами п. 2.6 контракту за рішенням заступника Міністра оборони України передбачена можливість проведення розрахунків шляхом попередньої оплати на строк не більше 9 місяців у розмірі не більше ніж 98% від орієнтовної вартості продукції за контрактом.

При цьому, п.п. 2.6.1, 2.6.2 п. 2.6 контракту сторони погодили, що у разі проведення та отримання попередньої оплати до 30 травня 2019 р. включно, продукція поставляється у терміни, визначені підпунктом 5.1 контракту. У разі не проведення попередньої оплати до 30 травня 2019 р. включно, термін поставки продукції переглядається та змінюється відповідною додатковою угодою до цього контракту.

Отже, умови контракту між сторонами передбачали виконання відповідачем як продавцем свого обов`язку як за умови одержання від продавця попередньої оплати, так і за відсутності такої.

Відповідно до умов п. 5.1. контракту виконавець зобов`язаний поставити продукцію відповідно до умов контракту не пізніше 30 листопада 2019 р., а в разі здійснення попередньої оплати - протягом 9 місяців з моменту отримання такої попередньої оплати, але в будь-якому разі не пізніше 30 листопада 2019 р., та надати замовнику документи згідно з пунктом 2.9. контракту.

Поясненнями сторін стверджується, що для виконання спірного контракту позивач не перераховував відповідачу попередню оплату.

Згодом додатковими угодами №№ 1-3 протягом березня-грудня 2019 років сторони у справі змінили умови контракту. Зокрема, додатковою угодою № 2 від 13 листопада 2019 р. встановили орієнтовну вартість продукції за контрактом у розмірі 10310129 грн, а також п. 5.1 контракту виклали у новій редакції: "Виконавець зобов`язаний поставити продукцію відповідно до умов контракту, у тому числі за умови розрахунків за продукцію шляхом надання попередньої оплати замовником, - до 30 листопада 2019 р., та надати замовнику документи згідно з пунктом 2.9 контракту."

Суд вважає, що укладаючи після 30 травня 2019 р. додаткові угоди, сторони визначили, що термін поставки - 30 листопада 2019 р. - стосується також виконання обов`язку покупця за відсутності попередньої оплати за продукцію.

Доводи відповідача з цього приводу суперечать умовам правочину між сторонами, тому є необгрунтованими.

Доказів передачі продукції за контрактом в установлений строк суду не надано.

Відповідно до умов п. 7.2. контракту за порушення строків поставки продукції виконавець сплачує на користь замовника штраф у розмірі 0,1% від вартості непоставленої (недоставленої) продукції за кожен день прострочення поза встановлений контрактом термін поставки продукції, а за прострочення понад 30 днів з виконавця додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної суми.

Поясненнями прокурора, позивача, які не заперечені відповідачем, наявними у матеріалах справи листуванням сторін №№ 308/6/808 від 22 січня 2020 р., 308/9/1185 від 31 січня 2020 р., 308/52/14481 від 2 грудня 2019 р., 308/512/829 від 22 січня 2020 р., № 31.8/138/10076-20 від 27 грудня 2019 р. стверджується, що станом на 31 січня 2020 року продукція виконавцем відповідно до умов контракту поставлена не була, а на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 154-1 від 28 лютого 2020 р. державне оборонне замовлення, на виконання якого укладено контракт, скасоване.

У відповідності до умов п. 8.1 контракту зміна або скасування державного оборонного замовлення, на виконання якого укладено контракт, є умовою припинення (розірвання) контракту.

Виходячи з наведеного, відповідно до вимог ч. 1 ст. 598 ЦК України у зв`язку зі скасування державного оборонного замовлення до його виконання, обов`язок відповідача щодо поставки продукції припинився з 28 лютого 2020 р.

До цього часу у зв`язку з простроченням поставки позивач набув права вимагати від відповідача сплати належних відповідно до умов п. 7.2 договору, у тому числі протягом заявленого прокурором періоду грудня 2019-січня 2020 років пені у розмірі 639228,06 грн. (62 дні х 10310,13 грн.) та штрафу у розмірі 721709,03 грн. (10310129 грн. х 7%), а загалом 1360937,09 грн. штрафних санкцій.

При цьому, з урахуванням встановлених судом обставин щодо розміру простроченого зобов`язання, фактичного прибутку відповідача за спірним контрактом, відсутності даних про заподіяння позивачу у зв`язку з цим збитків, співмірності належних до сплати відповідачем штрафних санкцій і сумою прострочення, інтересів сторін, а також виходячи з того, що неустойка як вид забезпечення виконання зобов`язання не повинна перетворюватися на непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором, суд відповідно до вимог ст. 233 ГК України вважає можливим зменшити розмір належної з відповідача на користь позивача штрафних санкції загалом до 600000 грн.

Заперечення відповідача щодо наявності передбачених ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" підстав для звернення прокурора в суд з указаним позовом, необгрутовані, оскільки як вбачається з матеріалів справи представництво прокурора в суді зумовлене порушенням інтересів держави, які полягали у забезпеченні належного стану матеріально-технічного забезпечення Збройних Сил України, забезпечення відповідальності за невиконання зобов`язань перед державними замовниками та ефективного використання бюджетних коштів.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, то понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов заступника військового прокурора Центрального регіону України задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "СпецТехноЕкспорт" (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 7, код 30019335) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, код 00034022) 600000 грн. штрафних санкцій.

Стягнути з Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "СпецТехноЕкспорт" (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 7, код 30019335) на користь військової прокуратури Центрального регіону України (01014, м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8, код 38347014) 20414,06 грн. судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 28 вересня 2020 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар