ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/596/20(916/3602/19)
Господарський суд Одеської області у складі судді Антощук Світлани Іванівни,

при секретарі судового засідання Чорбі А.С.

дослідивши матеріали справи

За позовом: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці 6; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Проспект миру, 5-Р, каб.12, каб.24; )

про стягнення 3 441 430,46 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Новічкова О.В. (адвокат) на підставі ордеру серія ОД № 472722 від 03.08.2020р.;

від відповідача: не з`явився,

СУТЬ СПОРУ: 04.12.2019р. вх. ГСОО № 3707/19 від 04.12.2019р. Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН, у якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН на користь Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" грошові кошти у розмірі 3 441 430,46 грн., з яких: 3 092 825,40 грн. основний борг, 19 440,60 грн. інфляційні втрати, 299 059,37 грн. пеня, 30 105,09 грн. 3% річних, а також покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку Відповідача умов Договору №18/388-о/д від 05.12.2018р., в частині відшкодування (компенсації) земельного податку. Посилається Позивач у позовній заяві на положення ст. ст. 11, 205, 207, 525, 526, 530, 610, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 75, 181, 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.12.2019р. суддею Невінгловською Ю.М. позовну заяву Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3602/19, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено до судового розгляду у підготовчому засіданні на 27.11.2019р. о 14:00год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.11.2020р. суддею Невінгловською Ю.М. було відкладено підготовче засідання на 03.02.2020 р. о 12:00год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.02.2020р. суддею Невінгловською Ю.М. було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 17.02.2020 р. о 11:15год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.02.2020р. суддею Невінгловською Ю.М. було закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у засіданні суду на 04.03.2020 р. о 15:00год.

У судових засіданнях призначених на 04.03.2020р., 30.03.2020р., 27.04.2020р., 18.05.2020р. оголошувались перерви у зв`язку з клопотання учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.06.2020р. суддею Невінгловською Ю.М. було ухвалено передати справу №916/3602/19 для подальшого розгляду Господарським судом Одеської області в межах справи №916/596/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.06.2020р. суддею Антощук С.І. справу №916/3602/19/20 прийнято до свого провадження в межах справи №916/596/20 із присвоєнням справі №916/596/20(916/3602/19). Постановлено слухати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.08.2020р. суддею Антощук С.І. було закрито підготовче провадження у справі №916/596/20(916/3602/19) та призначено справу до судового розгляду по суті у засіданні суду на 02.09.2020р.

02.09.2020р. до суду надійшло клопотання виконуючого обов`язків керівника Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН арбітражного керуючого Чепелюка О.О. про відкладення розгляду справи та надання часу для підготування відзиву на позовну заяву, посилаючись на виключні обставини щодо зміни керівника боржника. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.09.2020р. клопотання Відповідача було задоволено та продовжено строк для подання відзиву на позовну заву; відкладено розгляд справи на 07.09.2020р. о 16.40год.

07.09.2020р. судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Антощук С.І. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.09.2020р. було призначено судове засідання на 17.09.2020р. о 15:30 год.

17.09.2020р. до суду надійшов відзив на позовну, у якому Відповідач заперечує проти нарахування податку на додану вартість на суму земельного податку (відшкодування) та відповідних штрафних санкцій, оскільки умовами Договору не передбачено нарахування даного податку. Крім того, Відповідач зазначає, що Позивачем не надано доказів понесених Позивачем витрат пов`язаних зі сплатою ПДВ по земельному податку.

Представник Відповідача у судове засідання 17.09.2020р. не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи від обізнаний; про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (Позивач) та Товариством з обмеженою ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН" (Відповідач) 05.12.2018р. було укладено Договір №18/388-о/д про відшкодування (компенсацію) земельного податку.

Відповідно до п.1.1. за цим Договором Товариство (Відповідач) в межах умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 13.06.2018р. (реєстраційний номер Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області 14) бере на себе зобов`язання по відшкодуванню (компенсації) Порту (Позивачу) земельного податку, який сплачує Порт за земельні ділянки, на яких знаходяться об`єкти нерухомості, передані в оренду відповідно до Договору оренди, а саме:

- частина земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0364 площею 19 979,00 кв. м.;

- частина земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0366 площею 40 592,80 кв. м.;

- частина земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0367 площею 47578,70 кв. м.;

- частина земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0371 площею 4956,00 кв. м.

Відповідно до п. 2.1. Договору відшкодування (компенсація) здійснюється Товариством (Відповідачем) на підставі наданих Портом (Позивачем) рахунків на відшкодування (компенсацію) земельного податку, до якого обов`язково додаються копії документів, що підтверджують факт здійснення Портом витрат, зазначених у п.1.1. Договору. Сума відшкодування (компенсації) на 2018 рік складає:

- за частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0364 -66 261, 02 грн./місяць без врахування ПДВ;

- за частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0366 - 134 627, 38 грн./місяць без врахування ПДВ;

- за частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0367 - 157 796, 35 грн./місяць без врахування ПДВ;

за частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0371 -9 508, 75 грн./місяць без врахування ПДВ.

Щодо порядку оплати та прийняття послуги, Договором передбачено наступне:

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що оплата рахунку шляхом безготівкового переказу здійснюється Товариством щомісячно протягом 10 (десяти) банківських днів з дня отримання його Товариством.

Відповідно до п. 2.4. Товариство зобов`язане не пізніше 5-го (п`ятого) числа календарного місяця, наступного за звітним направити до Порту уповноваженого представника для отримання екземплярів Актів, а також рахунку для оплати наданих послуг та не пізніше 5 (п`яти)робочих днів після отримання Актів, повернути Порту підписаний та засвідчений власною печаткою (у разі наявності) належний порту екземпляр Акту.

Пунктом 2.5. Договору передбачено, що якщо у разі невиконання Товариством зазначених зобов`язань Акт вважається прийнятим ним без зауважень і має силу документу, підписаного Товариством. При цьому, у разі неотримання Товариством за його вини Акту, належний йому екземпляр Акту та рахунок надсилається Портом на адресу Підприємства рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як зазначає Позивач, відповідно до умов Договору було сформовано наступні рахунки за відшкодування (компенсацію) земельного податку за період з 01.03.2019р. по 30.09.2019р.:

- рахунок №Пр/2816 від 31.03.2019р. на суму 441 832, 20 грн.;

- рахунок №Пр/4163 від 30.04.2019р. на суму 441 832, 20 грн.;

- рахунок №Пр/5576 від 31.05.2019р. на суму 441 832, 20 грн.;

- рахунок №Пр/6548 від 30.06.2019р. на суму 441 832, 20 грн.;

- рахунок №Пр/7635 від 31.07.2019р. на суму 441 832, 20 грн.;

- рахунок №Пр/8904 від 31.08.2019р. на суму 441 832, 20 грн.;

- рахунок №Пр/10026 від 31.09.2019р. на суму 441 832, 20 грн.

До зазначених рахунків було складено відповідні Акти прийняття робіт (надання послуг), які відповідно до умов Договору Відповідач повинен був підписати та повернути Позивачу. Однак, порушуючи умови Договору Відповідач не здійснював направлення свого представника до Позивача для отримання виставлених рахунків. Позивач зазначає, що таким чином, відповідно до п. 2.5 Договору вважаться що Акти та Рахунки отримані позивачем кожного 5 числа місяця наступного за тим, у якому було виставлено рахунок. Крім того, Позивач зазначає, що вказані Акти та Рахунки були направлені Відповідачу засобами поштового зв`язку та вручені відповідачу, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Однак, дані рахунки Відповідачем не оплачено.

Представник Позивача не погоджуючись з позицією Відповідача, викладеною у відзиві на позовну заяву, у судовому засідання 17.09.2020р. усно заперечувала, посилаючись на положення ст. 185 Податкового кодексу України.

Заперечення Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо безпідставності нарахування податку на додану вартість на суми, що виставлялись Відповідачу за Договором про відшкодування (компенсацію) земельного податку, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Підпунктом «б» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 ПКУ.

Відповідно до п.п. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України постачання послуг це будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Згідно з п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 розділу І ПКУ) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Аналізуючи вказані положення Податкового кодексу України, суд робить висновок, що кошти, які отримуються від орендаря у вигляді відшкодування витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії, не включаються до бази оподаткування податком на додану вартість лише у тому випадку, коли орендодавцем є бюджетна установа.

Відповідно до п. 12 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетною установою є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, а також організація, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетна установа є неприбутковою.

Як вбачається з п.1.1. Статуту Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» Позивач є державним унітарним підприємством і діє як комерційне підприємство, що засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Підприємство утворено з метою організації і надання послуг…, а також для отримання прибутку (п.2.1. Статуту).

Таким чином, Позивач не може характеризуватись як бюджетна установа, а тому підстави для виключення з бази оподаткування податком на додану вартість відшкодування земельного податку, яке здійснюється Відповідачем, також відсутні.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на зазначене, господарський суд вважає, що позовна вимога Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" щодо стягнення заборгованості по відшкодуванню (компенсації) земельного податку за період з 01.03.2019р. по 01.09.2020р. у сумі 3 092 825, 40 грн. ґрунтується на положеннях закону та доведена допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Крім того, за порушення умов виконання Договору Позивачем заявлено вимогу про стягнення з Відповідача штрафних санкцій, а саме: 19 440, 60 грн. інфляційних втрат; 299 059, 37 грн. пені; та 30 105, 09 грн. 3 % річних.

Відповідно до п. 5.2. Договору за порушення строків оплати, Товариство оплачує Порту пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, сукупний індекс інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із п.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи положення ст.ст. 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". Статтею 3 даного закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторонами договору не передбачено іншого строку нарахування штрафних санкцій (пені) більше ніж шість місяців.

Таким чином, перевіривши розрахунки інфляційних втрат, 3% річних та пені, надані Позивачем, судом встановлено, що дані розрахунки відповідають дійсним обставинам справи. Штрафні санкції за неналежне виконання умов договору складають: 19 440, 60 грн. інфляційних втрат; 299 059, 37 грн. пені; та 30 105, 09 грн. 3 % річних.

Так, судом встановлено, що Позивачем доведено допустимими, достовірними та достатніми доказами наявність заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» перед Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" за Договорому №18/388-о/д від 05.12.2018р. за період з 01.03.2019р. по 01.09.2020р. у сумі 3 092 825, 40 грн. основного боргу, 19 400, 60 грн. інфляційних втрат, 299 059, 37 грн. пені та 30 105, 09 грн. 3% річних.

Відповідачем доказів погашення зазначеної заборгованості суду не надано.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, суд вважає за належне задовольнити позов Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ", стягнувши на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» заборгованість у у сумі 3 092 825, 40 грн. основного боргу, 19 400, 60 грн. інфляційних втрат, 299 059, 37 грн. пені та 30 105, 09 грн. 3% річних.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, які складаються з 51 621, 46 грн. судового збору та 34, 00 грн. витрат на поштові відправлення, покласти на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" до Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН про стягнення - задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Проспект миру, 5-Р, каб.12, каб.24; ) на користь Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці 6; ) 3 092 825 грн. 40 коп. (три мільйони дев`яносто дві тисячі вісімсот двадцять п`ять гривень 40 копійок) суму основного боргу, 299 059 грн. 37 коп. (двісті дев`яносто дев`ять тисяч п`ятдесят дев`ять гривень 37 копійок) пені, 30 105 грн. 09 коп. (тридцять тисяч сто п`ять гривень 09 копійок) 3 % річних, 19 440 грн. 60 коп. (дев`ятнадцять тисяч чотириста сорок гривень 60 копійок) інфляційних втрат, 51 621 грн. 46 коп. (п`ятдесят одна тисяча шістсот двадцять одна гривня 46 копійок) судових витрат.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 вересня 2020 р.

Копію рішення надіслати: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці 6); розпоряднику майна ТОВ „ЄВРОПІАН АГРО ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН арбітражному керуючому Чепелюку О.О. (33000, м. Рівне, вул. Лермонтова, 4а).

Суддя С.І. Антощук