РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2020Справа № 910/8317/20

Суддя Господарського суду міста Києва Ягічева Н.І., при секретарі судового засідання Гарашко Т.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронна фірма "Еліт" (вул.Шовковична, буд. 34 В, м.Київ, 01024, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Київ-Сервіс 14" (вул.Драгомирова, буд.2А, м.Київ, 01103, )

про стягнення 482 667,82 грн.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Охоронна фірма "Еліт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Київ-Сервіс 14"про стягнення суми заборгованості у розмірі 482 667,82 грн, з яких 473 790,98 грн - сума основного боргу, 2 035,51 грн - сума інфляційних втрат, 6 841,33 грн - сума 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані, неналежним виконанням умов Договору на надання послуг №02/10-2017 від 01.10.2017 відповідачем щодо оплати своїх зобов`язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального провадження, підготовче засідання призначено на 29.07.2020.

29.07.2020 року у підготовче судове засідання з`явився представник позивача та надав усні пояснення по справі. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, представників не направив, про причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою відповідача у підготовче засідання, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, забезпечення рівності прав та обов`язків всіх учасників процесу, суд ухвалою суду від 29.07.2020 відклав підготовче засідання у справі №910/8317/20 на 19.08.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/8317/20 до судового розгляду по суті на 16.09.2020.

У судовому засіданні 19.08.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

В свою чергу, відповідач взагалі в судові засідання не з`являвся, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.

Так, відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду про повідомлення про дату, час та місце розгляду справи були направлені судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Драгоманова, 2А, м.Київ, 01103.

Станом на дату розгляду справи конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є:1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання заявником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвали про повідомлення про час, дату та місце розгляду справи за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

За змістом частини 1 та 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи і не повідомив суду про причини неявки, суд на місці постановив проводити розгляд справи по суті проводити за відсутності представника відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 16.09.2020 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронна фірма «Еліт» (Виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форвард Київ-Сервіс 15» (Замовник, відповідач) було укладено Договір на надання послуги №02/10-2017 (далі - Договір), відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець прийняв на себе зобов`язання забезпечити охорону товарно-матеріальних цінностей Замовника, прийнятих під охорону, не допускати їх розкрадання, не допускати проникнення сторонніх осіб на Об`єкт охорони шляхом дотримання контрольно-перепускного режиму Охорони у відповідності з Інструкцією щодо організації охорони Об`єкту.

Згідно з п.4.1 Договору станом на дату підписання Договору вартість послуг за один місяць складає 48 037,50 грн, крім цього ПДВ 20%- 9 606,50 грн, що разом складає 57 645,00 грн. Загальна сума договору на дату його підписання складає: 576 450,00 грн, крім того ПДВ 20%- 115 290,00 грн, що разом складає 691 740,00 грн.

У п.4.2 Договору зазначено, що зміна ціни Договору може бути переглянута за погодженням сторін, з оформленням відповідного протоколу, який після його підписання є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п.7.1 Договору Виконавець щомісячно подає Замовнику рахунок за охоронні послуги, які були протягом минулого місяця, та акт прийому - передачі виконаних робіт. Поданий рахунок підлягає оплаті Замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання акту прийому- передачі виконаних робіт, шляхом перерахування зазначеної в ньому суми на банківський рахунок Охорони.

Якщо протягом 5 (п`яти) банківських днів Замовник не підписав Акту прийому-передачі виконаних робіт, та не подав письмової мотивованої відмови від підпису, послуги вважаються наданими Виконавцем у повному обсязі. У разі наявності заперечень до Акту, Замовник надає Виконавцю обґрунтовану претензію, яка повинна бути підтверджена належними доказами. В іншому разі надані послуги вважаються прийнятими та підлягають оплаті в повному обсязі. (п.п.7.2, 7.5 Договору).

У п.7.6 Договору визначено, що оплата здійснюється Замовником на підставі підписаного Сторонами Акту шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання Акту.

Цим Сторони домовились, що цей Договір набуває чинності з дати його укладення і діє до 30.09.2019 p. Якщо на дату закінчення строку дії цього Договору які-небудь з зобов`язань Сторін невиконані, вони залишаються чинними до їх повного виконання. По закінченні строку, вказаного в п. 12.1. цього Договору, строк дії Договору подовжено нa той самий строк, за умови, що не пізніше ніж за 1 місяць до закінчення терміну його дії жодна із Сторін не направить іншій стороні Повідомлення про припинення цього Договору. (п.п.12.1, 12.2 Договору).

Згідно з п.13.4 Договору ніякі відмови, зміни або доповнення до цього Договору або будь- яких угод, пов`язаних є цим Договором, нe будуть дійсними до тих пір, доки вони не будуть складені в письмовій формі українською мовою та належним чином підписані Сторонами у відповідності до гарантій, наданих Сторонами за цим Договором.

Додатками №1, №2 до Договору сторони узгодили дислокацію об`єкту - ЖК «Академ-Парк» (м. Київ, вул. Академіка Вернадського,24) та розрахунок кількості постів.

Додатками №№3-8 до Договору (Протокол зміни договірної ціни) сторони погодили внесення змін до ціни на виконання послуг охорони, які підписані й скріплені печатками підприємств без заперечень та зауважень.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач надав послуги з охорони товарно-матеріальних цінностей Замовника, а відповідач в свою чергу прийняв надані послуги, що підтверджується Актами надання послуг за період жовтень 2017 року - січень 2020 року на загальну суму в розмірі 1 433 734,79 грн, проте відповідачем здійснена лише часткова оплата за надані послуги у загальному розмірі 959 943,81 грн, що підтверджується виписками по рахунку позивача.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем не була здійснена оплата за вказаним Договором у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Київ-Сервіс 14» перед позивачем складає 473 790,98 грн. Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов Договору, позивач просить суд також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Київ-Сервіс 14» інфляційні у розмірі 2 035,51 грн, 3% річних у розмірі 6 841,33 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач надіслав на адресу відповідача претензію №28 від 30.01.2020 та вимогу №97 від 05.03.2020 щодо погашення заборгованості за надані послуги охорони згідно Договору. Разом з вимогою №97 від 05.03.2020 позивачем надісланий відповідачеві акт звірення взаємних розрахунків за період з 01.10.2017 по 05.03.2020 за Договором, що підтверджується супровідним листом №126 від 05.03.2020, фіскальним чеком Укрпошти та описом вкладення у лист, копії яких наявні в матеріалах справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна фірма «Еліт» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору на надання послуги №02/10-2017 від 01.10.2017 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що 01.10.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронна фірма «Еліт» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форвард Київ-Сервіс 14» (Замовник) було укладено Договір на надання послуги №02/10-2017, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець прийняв на себе зобов`язання забезпечити охорону товарно-матеріальних цінностей Замовника, прийнятих під охорону, не допускати їх розкрадання, не допускати проникнення сторонніх осіб на Об`єкт охорони шляхом дотримання контрольно-перепускного режиму Охорони у відповідності з Інструкцією щодо організації охорони Об`єкту.

Згідно з п.13.4 Договору ніякі відмови, зміни або доповнення до цього Договору або будь- яких угод, пов`язаних є цим Договором, нe будуть дійсними до тих пір, доки вони не будуть складені в письмовій формі українською мовою та належним чином підписані сторонами у відповідності до гарантій, наданих сторонами за цим Договором.

Додатками №№3-8 до Договору на надання послуги №02/10-2017 від 01.10.2017 року (Протокол зміни договірної ціни) сторони погодили внесення змін до ціни на виконання послуг охорони.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно зі ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

З урахуванням вимог Господарського кодексу України, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Форвард Київ-Сервіс 14» були підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою підприємства Додатки: № 3 твід 01.12.2017; №4 від 01.01.2018; №5 від 01.06.2018; №6 від 01.10.2018; №7 від 01.11.2018; №8 від 01.12.2019 до Договору на надання послуги №02/10-2017 від 01.10.2017 року (Протокол зміни договірної ціни), суд приходить до висновку, що вказані додатки до Договору є погодженими сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору на надання послуги №02/10-2017 від 01.10.2017 року позивач надав послуги з охорони товарно-матеріальних цінностей Замовника, а відповідач в свою чергу прийняв надані послуги, що підтверджується Актами надання послуг за період жовтень 2017 року - січень 2020 року на загальну суму в розмірі 1 433 734,79 грн, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, проте відповідачем здійснена лише часткова оплата за надані послуги у загальному розмірі 959 943,81 грн, що підтверджується виписками по рахунку позивача.

Відповідно до п.7.1 Договору Виконавець щомісячно подає Замовнику рахунок за охоронні послуги, які були протягом минулого місяця, та акт прийому - передачі виконаних робіт. Поданий рахунок підлягає оплаті Замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання акту прийому- передачі виконаних робіт, шляхом перерахування зазначеної в ньому суми на банківський рахунок Охорони.

Якщо протягом 5 (п`яти) банківських днів Замовник не підписав Акту прийому-передачі виконаних робіт, та не подав письмової мотивованої відмови від підпису, послуги вважаються наданими Виконавцем у повному обсязі. У разі наявності заперечень до Акту, Замовник надає Виконавцю обґрунтовану претензію, яка повинна бути підтверджена належними доказами. В іншому разі надані послуги вважаються прийнятими та підлягають оплаті в повному обсязі. (п.п.7.2, 7.5 Договору).

У п.7.6 Договору визначено, що оплата здійснюється Замовником на підставі підписаного сторонами Акту шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання Акту.

В матеріалах справи наявні рахунки на оплату: - № 239 від 01.06.2019 на суму 75 000,00 грн;

- №300 від 01.07.2019 на суму 75 000,00 грн;

- №358 від 01.08.2019 на суму 75 000,00 грн;

- №417 від 01.09.2019 на суму 75 000,00 грн;

- №482 від 01.10.2019 на суму 75 000,00 грн;

- №551 від 01.11.2019 на суму 75 000,00 грн;

- №621 від 01.12.2019 на суму 56 250,00 грн;

- №8 від 01.01.2020 на суму 12 540,98 грн та акти надання послуг:

- №251 від 30.06.2019 на суму 75 000,00 грн;

- №309 від 31.07.2019 на суму 75 000,00 грн;

- №369 від 31.08.2019 на суму 75 000,00 грн;

- №437 від 30.09.2019 на суму 75 000,00 грн;

- №504 від 31.10.2019 на суму 75 000,00 грн;

- №570 від 30.11.2019 на суму 75 000,00 грн;

- №645 від 31.12.2019 на суму 56 250,00 грн;

- №6 від 17.01.2020 на суму 12 540,98 грн.

Отже, відповідач мав можливість оплатити їх у добровільному порядку. Таким чином, станом на день подання позову, у відповідача існує заборгованість на загальну суму 473 790,98 грн, з урахуванням часткової сплатив. В той же час, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна претензія №28 від 30.01.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна фірма «Еліт» на адресу відповідача, з якої вбачається, що станом на 30.01.2020 року з боку відповідача не надійшло жодної претензії щодо неналежного виконання договірних відносин.

Проте, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «Охоронна фірма «Еліт» в розмірі 473 790,98 грн.

В порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору відповідач не здійснив оплату наданих та прийнятих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 473 790,98 - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду позивач просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних у розмірі 6 841,33 грн та інфляційні у розмірі 2 035,51 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення позивачем суми 3% річних, з урахуванням визначеного позивачем періоду, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення 3% річних у розмірі 6 841,33 грн, за прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором є вірною, правомірною та такою що підлягають задоволенню.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення позивачем суми інфляції, з урахуванням визначеного позивачем періоду, а також зважаючи на імперативність приписів ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення інфляції у розмірі 2 035,51 грн за прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором є правомірною та такою що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду письмового відзиву на позов та свого контррозрахунку суми позову, стверджувань позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронна фірма "Еліт" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Київ-Сервіс 14" (вул.Драгомирова, буд.2А, м.Київ, 01103, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронна фірма "Еліт" (вул.Шовковична, буд. 34 В, м.Київ, 01024, ) суму основного боргу у розмірі 473 790 (чотириста сімдесят три тисячі сімсот дев`яноста) грн 98 коп., суму 3% річних у розмірі 6 841 (шість тисяч вісімсот сорок одну) грн 33 коп., суму інфляційних витрат у розмірі 2 035 (дві тисячі тридцять п`ять) грн 51 коп. та судовий збір у розмірі 7 240 (сім тисяч двісті сорок) грн 03 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 30.09.2020

Суддя Н.І. Ягічева