РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.10.2020Справа № 910/11170/20

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/11170/20

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес»

до Комунального підприємства «Київпастранс»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

30 липня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 27.07.2020 року до Комунального підприємства "Київпастранс" (відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 69 395,08 грн. (шістдесят дев`ять тисяч триста дев`яносто п`ять гривень 08 копійок).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачем внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування потерпілому, а тому позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки ДТП сталася з вини працівника КП «Київпастранс» (який керував автомобілем «МАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та в момент ДТП знаходився при виконанні своїх трудових обов`язків), позивач, посилаючись на положення ст. 1172 Цивільного кодексу України вказує, що обов`язок з відшкодування шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/11170/20, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 654 ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 року у справі № 910/11170/20 вручено уповноваженому представнику відповідача - 06.08.2020 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 21.08.2020 року (включно).

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес» (надалі - позивач, страховик) та Комунальним підприємством «Київпастранс» (надалі - відповідач, страхувальник) було укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8768726, яким було забезпечено транспортний засіб «МАЗ 107467», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідний страховий випадок настав 12.09.2018 року у м. Києві по вулиці Вишгородській за участю автобуса «МАЗ 107467», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , що належить КП «Київпастранс» та автомобіля "Hyundai", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 23.10.2018 року у справі № 756/12894/18 дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу «МАЗ 107467», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , пунктів 2.3. (б), 2.10., 13.1. Правил дорожнього руху.

У вказаній вище постанові Оболонського районного суду м. Києва від 23.10.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автобусом «МАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль марки «Hyundai», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зупинився на світлофорі, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.10.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «МАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес» згідно із полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8768726, термін дії якого з 06.04.2018 року до 05.10.2018 року включно.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100 000,00 грн, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200 000,00 грн та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Згідно з висновку № 03/10/11939 експертизи по визначенню матеріального збитку від 26.10.2018 року вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Hyundai», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження при ДТП становить 71 395,08 грн.

06.12.2018 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про погодження суми страхового відшкодування та виплату страхового відшкодування.

Позивач здійснив потерпілому виплату страхового відшкодування у сумі 71 395,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7552 від 21.12.2018 року. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом № 72592/1 від 07.12.2018 року.

Позивач, посилаючись на п. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, направив відповідачу регресну вимогу № 34-03/19Р від 20.03.2019 року про відшкодування шкоди у розмірі 71 395,08 грн.

Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Позивач стверджує, що у зв`язку з виплатою власнику пошкодженого у ДТП автомобіля страхового відшкодування, до нього перейшло право вимоги до відповідача, як особи, відповідальної за спричинені збитки, посилаючись на той факт, що транспортний засіб «МАЗ 107467», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві власності КП «Київпастранс», а водій ОСОБА_1 станом на момент ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За приписами статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем на виконання зобов`язань за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8768726, предметом якого є страхування транспортного засобу «МАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було відшкодовано на користь потерпілої особи страхове відшкодування у розмірі 71 395,08 грн.

Правила щодо регресного позову страховика встановлені статтею 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до пп. а п. 38.1.1. ч. 38.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" надають страховику, який виплатив страхове відшкодування, альтернативне право на звернення з позовом у порядку регресу до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, у визначених Законом випадках.

Однак згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець.

Таким чином шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №426/16825/16-ц.

З огляду на вище викладене, враховуючи вище наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що предметом доказування у даній справі є обставини перебування транспортного засобу «МАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у володінні роботодавця, а саме відповідача, та факт перебування винної у ДТП особи - ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем.

Верховний Суд у постанові від 25.07.2018 року у справі № 914/820/17 зробив висновок, що з аналізу частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України суд вбачає, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків."

Встановлення факту перебування водія ОСОБА_1 на час ДТП у трудових відносинах з відповідачем та виконання водієм на час ДТП своїх трудових (службових) обов`язків має суттєве значення для покладення на відповідача обов`язку відповідно до приписів ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України відшкодувати шкоду, завдану водієм ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що на підтвердження факту перебування водія ОСОБА_1 на час ДТП у трудових відносинах з КП «Київпастранс» позивач надав наказ (розпорядження) № 305-К від 05.08.2016 року «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 » та дорожній лист № 008052 від 12.09.2018 року, виданий ОСОБА_1 (без зазначення ініціалів ім`я та по-батькові) (таб. № 1026).

Так, згідно вказаного наказу (розпорядження) ОСОБА_1 було прийнято на роботу за строковим трудовим договором на один місяць з 08.08.2016 року по 07.09.2016 року, тоді як ДТП сталося 12.09.2018 року, будь-яких інших доказів у підтвердження перебування ОСОБА_1 на час ДТП у трудових відносинах з КП «Київпастранс» матеріали справи не містять, що позбавляє суд можливості достеменно встановити факт перебування винної у вчиненні ДТП особи ОСОБА_1 у трудових (службових) відносинах із відповідачем саме станом на 12.09.2018 року.

Тобто, обставини заподіяння шкоди водієм ОСОБА_1 саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків потребують доказування у загальному порядку шляхом надання до суду відповідних доказів.

Однак, доказів того, що ОСОБА_1 станом на момент ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем і керував застрахованим транспортним засобом «МАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку із виконанням своїх трудових обов`язків, суду не надано.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав недоведеності та необґрунтованості факту порушення відповідачем прав позивача та охоронюваних законом інтересів, за викладених в позовній заяві обставин.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 01.10.2020р.

Суддя О.В. Котков