ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2020 місто Дніпро Справа № 904/1161/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: Швець Н.О., адвокат, ордер АІ1049999 від 20.08.2020;

від відповідача: Гусєва К.В., адвокат, ордер АЕ1027463 від 02.04.2020;

Чікіньов Д.М., адвокат, ордер АЕ1037334 від 25.09.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2020 (повний текст складений 08.07.2020, суддя Бєлік В.Г.) у справі №904/1161/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ.", м. Констянтинівка, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський дослідний завод "Енергоавтоматика", м. Дніпро, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 9 214 435,81 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, яка прийнята до розгляду місцевим господарським судом, просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський дослідний завод "Енергоавтоматика" на свою користь 9 214 435,81 грн. заборгованості.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2020 у справі №904/1161/20 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позивачем доведена заборгованість відповідача за договором поставки № 28713 5/19-13 від 28.11.2013 у сумі 9 214 435,81 грн., однак пропущена позовна давність, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Місцевим господарським судом відхилені посилання позивача на переривання строку позовної давності у зв`язку із визнанням відповідачем боргу шляхом підписання акта звірки в лютому 2017 року з тих підстав, що такий акт звіряння не є належним та допустимим доказом визнання боргу відповідачем. Місцевим господарським судом зазначено, що акт звіряння розрахунків за лютий 2017 року не містить переліку видаткових накладних за спірний період, а саме з 15.01.2014 по 27.03.2014, відомостей про повну чи часткову оплату отриманого на їх підставі товару; загальна сума боргу, зазначена в акті звіряння як початкове сальдо станом на 01.02.2017, не може підтверджувати факт визнання боргу за спірний період, оскільки початок відліку такої заборгованості не зазначено.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами переривання строку позовної давності щодо боргу відповідача перед ним в сумі 9 214 435,81 грн. та відмовлено у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2020 у справі №904/1161/20 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд неправильно застосував положення статей 263, 267 Цивільного кодексу України та помилково дійшов до висновку, що акт звіряння розрахунків, наданий позивачем, не є належним доказом переривання позовної давності.

Апелянт зазначає, що підписавши акт звірки взаєморозрахунків, відповідач фактично визнав наявність у нього перед позивачем боргу за поставлений товар, у зв`язку з чим перебіг позовної давності почався заново та не є пропущеним станом на час звернення із позовом до суду. За доводами апелянта, місцевим господарським судом залишено поза увагою те, що в акті звіряння розрахунків за грудень 2017 року зазначено сальдо початкове у розмірі 35 894 712,87 грн. (з урахуванням того, що вказаний акт звірки за лютий 2017 року, то сальдо початкове свідчить про наявність заборгованості станом на 01.02.2017) та сальдо кінцеве станом на 01.03.2017 у розмірі 30 785 393,06 грн., тобто зазначена заборгованість станом на вказані дати. Крім того, у підтвердження відсутності оплати за спірними рахунками-фактурами позивачем надано оборотно-сальдову відомість по рахунку 36, в якому відображено відсутність оплати вказаних рахунків відповідачем за спірний період. Також, місцевим господарським судом не досліджено додаткову угоду №4 від 10.01.2014 до договору, якою передбачене щомісячне обов`язкове підписання акту звірки розрахунків між сторонами. На думку апелянта, підписуючи акти звірки розрахунків, відповідач знав про наявність заборгованості перед позивачем.

Апелянт вказує, що додатково наявність заборгованості за спірними рахунками-фактурами підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." від 24.07.2020.

Апелянт не погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що акт звірки розрахунку не є належним доказом, оскільки не містить переліку видаткових накладних та відомостей про повну чи часткову оплату отриманого на їх підставі товару, з тих підстав, що вказаний акт є зведеним обліковим документом, який фіксує стан розрахунків між сторонами, в той час як зобов`язання сторін підтверджуються первинними документами договором, актами, видатковими накладними, рахунками, платіжними дорученнями тощо. Крім того, всі господарські операції, на підставі яких виник борг у відповідача перед позивачем відображені у податковому обліку, тому акт звірки розрахунків є належним доказом в підтвердження заборгованості.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.08.2020 (колегією суддів у складі: Орєшкіна Е.В. (головуючий, доповідач), Широбокова Л.П., Кузнецова І.Л.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2020 у справі №904/1161/20, розгляд апеляційної скарги призначений у судове засідання на 28.09.2020.

25.08.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду або Північного апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Орєшкіної Е.В. (для вирішення питання про призначення засідання в режимі відеоконференції) на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №1371/20 від 26.08.2020 проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2020 у справі №904/1161/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач), суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.

У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Кузнецової І.Л. та Широбокової Л.П. (для вирішення питання про призначення засідання в режимі відеоконференції) на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №1373/20 від 26.08.2020 проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2020 у справі №904/1161/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.08.2020 (колегією суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Чус О.В.) задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." про проведення судового засідання у справі №904/1161/20 в режимі відеоконференції 28.09.2020 об 11:00 год. із забезпеченням її проведення для представника Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." в Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду.

У зв`язку із усуненням обставин, що зумовили здійснення повторного автоматизованого розподілу справи, а саме вихід на роботу після відпустки судді-доповідача Орєшкіної Е.В., відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30, зі змінами, внесеними згідно з Рішеннями Ради суддів України, відповідно до пункту 2.6.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, 14.09.2020 призначений повторний автоматизований розподіл судової справи №904/1161/20.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2020 у справі №904/1161/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Чус О.В.

У зв`язку із усуненням обставин, що зумовили заміну судді-члена колегії, а саме вихід з відпустки суддів Кузнецової І.Л. та Широбокової Л.П., відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, 22.09.2020 призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/1161/20.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.09.2020 для розгляду справи №904/1161/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів: Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л.

20.08.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський дослідний завод "Енергоавтоматика" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти її задоволення заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Відповідач погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що зміст акту звіряння розрахунків, на який посилається позивач, не відображає первинні бухгалтерські документи, на підставі яких виникла заборгованість, відтак цей акт не може підтверджувати факт визнання відповідачем боргу, а лише свідчать про тотожність ведення бухгалтерських операцій сторонами. Також позивач звертає увагу на відсутність у головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський дослідний завод "Енергоавтоматика" повноважень на визнання заборгованості. Щодо інших доводів апелянта, то відповідач зазначає про наявність заборгованості, однак вважає правильним висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності.

28.08.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." надійшли додаткові пояснення, в яких апелянт відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України зазначає про необхідність надати додатково виписки з банків на підтвердження того, що відповідач здійснював окремі оплати у період з 01.01.2014 по 31.01.2017. Разом з тим, банківські виписки підтверджують інформацію, що міститься в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 36, яка є додатком до апеляційної скарги. При цьому апелянт зазначає, що банківські виписки не є окремими та самостійними доказами, а лише підтверджують інформацію в наданих та прийнятих в суді першої інстанції доказах.

18.09.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський дослідний завод "Енергоавтоматика" надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач вважає, що подані апелянтом докази разом із додатковими поясненнями не можуть бути прийняті до розгляду, оскільки подані з порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України та є неналежними.

У судовому засіданні, яке відбулося 28.09.2020, представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, представники відповідача підтримали заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 28.11.2013 між Приватним акціонерним товариством "СВИНЕЦЬ." (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський дослідний завод "Енергоавтоматика" (покупець) укладений договір поставки №28713 5/19-13, відповідно до пункту 1.1 якого та додаткової угоди №8 від 02.03.2017 до договору постачальник передає у власність, а покупець приймає та оплачує свинець марок С1 та С2С (відповідно ГОСТ 3778-98) PB985R, PB990R, PB970R (відповідно міжнародному стандарту ЕЭС EN12659:1999) свинцево-сурм`янисті сплави.

Відповідно до пункту 4.1 договору постачальник повинен у строк, вказаний у специфікаціях, надати товар покупцю, а покупець, зобов`язаний провести загальний огляд та прийняти товар, якщо він відповідає заявленим вимогам.

На виконання умов договору Приватне акціонерне товариство "СВИНЕЦЬ." поставило, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський дослідний завод "Енергоавтоматика" прийняло товар, що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними, рахунками-фактурами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 3.3 договору оплата за поставлений товар здійснюється на протязі 45 календарних днів з дати поставки товару, на підставі виставленого рахунку, шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаного у рахунку-фактурі.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014. Якщо протягом місяця до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, то договір вважається автоматично продовженим на кожний наступний рік (пункт 8.5 договору в редакції додаткової угоди №5 від 29.05.2014).

Матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський дослідний завод "Енергоавтоматика" частково оплатило отриманий товар.

Приватне акціонерне товариство "СВИНЕЦЬ." посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський дослідний завод "Енергоавтоматика" зобов`язань за договором поставки №28713 5/19-13 від 28.11.2013 в частині своєчасної та повної оплати товару у сумі 9 214 435,81 грн., отриманого згідно з рахунками-фактурами №СЧ01/15/01 від 15.01.2014, №СЧ01/16/01 від 16.01.2014, №СЧ01/17/01 від 17.01.2014, №СЧ01/17/02 від 17.01.2014, №СЧ01/23/02 від 23.01.2014, №СЧ01/24/01 від 24.01.2014, №СЧ01/25/01 від 25.01.2014, №СЧ01/28/01 від 28.01.2014, №СФ-0000029 від 04.02.2014, №СФ-0000030 від 04.02.2014, №СФ-0000036 від 06.02.2014, №СФ-0000038 від 07.02.2014, №СФ-0000042 від 11.02.2014, №СФ-0000053 від 13.02.2014, №СФ-0000077 від 21.02.2014, №СФ-0000086 від 28.02.2014, №СФ-0000165 від 26.03.2014, №СФ-0000167 від 27.03.2014.

Предметом спору є стягнення заборгованості за договором поставки №28713 5/19-13 від 28.11.2013 у сумі 9 214 435,81 грн. за поставлений товар згідно з рахунками-фактурами №СЧ01/15/01 від 15.01.2014, №СЧ01/16/01 від 16.01.2014, №СЧ01/17/01 від 17.01.2014, №СЧ01/17/02 від 17.01.2014, №СЧ01/23/02 від 23.01.2014, №СЧ01/24/01 від 24.01.2014, №СЧ01/25/01 від 25.01.2014, №СЧ01/28/01 від 28.01.2014, №СФ-0000029 від 04.02.2014, №СФ-0000030 від 04.02.2014, №СФ-0000036 від 06.02.2014, №СФ-0000038 від 07.02.2014, №СФ-0000042 від 11.02.2014, №СФ-0000053 від 13.02.2014, №СФ-0000077 від 21.02.2014, №СФ-0000086 від 28.02.2014, №СФ-0000165 від 26.03.2014, №СФ-0000167 від 27.03.2014.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за договором поставки №28713 5/19-13 від 28.11.2013 у сумі 9 214 435,81 грн. за поставлений товар згідно з рахунками-фактурами №СЧ01/15/01 від 15.01.2014, №СЧ01/16/01 від 16.01.2014, №СЧ01/17/01 від 17.01.2014, №СЧ01/17/02 від 17.01.2014, №СЧ01/23/02 від 23.01.2014, №СЧ01/24/01 від 24.01.2014, №СЧ01/25/01 від 25.01.2014, №СЧ01/28/01 від 28.01.2014, №СФ-0000029 від 04.02.2014, №СФ-0000030 від 04.02.2014, №СФ-0000036 від 06.02.2014, №СФ-0000038 від 07.02.2014, №СФ-0000042 від 11.02.2014, №СФ-0000053 від 13.02.2014, №СФ-0000077 від 21.02.2014, №СФ-0000086 від 28.02.2014, №СФ-0000165 від 26.03.2014, №СФ-0000167 від 27.03.2014.

З урахуванням приписів пункту 3.3 договору строк оплати за поставлений товар згідно спірних рахунків-фактур є таким, що настав.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про доведеність позивачем наявності боргу відповідача перед ним в сумі 9 214 435,81 грн., однак відмовив у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Так, відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності, відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З урахуванням пункту 3.3. договору граничний строк виконання грошових зобов`язань на підставі рахунків є з 03.03.2014 по 12.05.2014 (за кожною видатковою накладною окремо), відтак позовна давність для вимог про стягнення з відповідача суми основної заборгованості сплила у 2017 році (за останньою накладною 12.05.2017).

Місцевим господарським судом відхилені посилання позивача на переривання строку позовної давності з огляду на визнання боргу шляхом підписання акта звірки в лютому 2017 року, посилаючись на те, що акт звіряння взаємних розрахунків станом на лютий 2017 року не є належним та допустимим доказом визнання боргу відповідачем.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що акт звіряння розрахунків за лютий 2017 року не містить переліку видаткових накладних за спірний період, а саме з 15.01.2014 по 27.03.2014 відомостей про повну чи часткову оплату отриманого на їх підставі товару. Загальна сума боргу зазначена в акті звіряння як початкове сальдо станом на 01.02.2017, тому не може підтверджувати факт визнання боргу за спірний період, оскільки початок відліку такої заборгованості не зазначено.

Відповідно до частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Заява про застосування позовної давності подана представником відповідача 28.02.2020.

Враховуючи, що строк, у межах якого Товариство з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." мало звернутись до Господарського суду Дніпропетровської області з вимогою стягнення заборгованості, сплив, місцевим господарським судом відмовлено в позові у зв`язку зі спливом позовної давності.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що підписавши акт звірки взаєморозрахунків, відповідач фактично визнав наявність у нього перед позивачем боргу за поставлений товар, у зв`язку з чим перебіг позовної давності почався заново та не є пропущеним станом на час звернення із позовом до суду. За доводами апелянта, місцевим господарським судом залишено поза увагою те, що в акті звіряння розрахунків за грудень 2017 року зазначено сальдо початкове у розмірі 35 894 712,87 грн. (з урахуванням того, що вказаний акт звірки за лютий 2017 року, то сальдо початкове свідчить про наявність заборгованості станом на 01.02.2017) та сальдо кінцеве станом на 01.03.2017 у розмірі 30 785 393,06 грн., тобто вказана заборгованість станом на вказані дати.

Апеляційний господарський суд погоджується із вказаними доводами апелянта та зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами.

Чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 зі справи № 910/1389/18).

Відповідач посилається на невідповідність підпису посадової особи відповідача на акті звірки (відсутність у головного бухгалтера повноважень на підписання документів про визнання боргу). Між тим, акт звіряння розрахунків за лютий 2017 року крім підпису представника відповідача містить також і відбиток печатки відповідача. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про втрату або викрадення такої печатки або інше її неправомірне використання, чи невідповідності її відбитку в акті дійсній печатці відповідача.

Також, апеляційний господарський суд враховує, що лише починаючи з 19.07.2017 печатка не належить до обов`язкових реквізитів первинного документа у зв`язку із набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами підприємцями".

Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, частина перша якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частина 5 статті 261 Цивільного кодексу України передбачає, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Разом з цим, у статті 264 Цивільного кодексу України визначені підстави переривання перебігу позовної давності. Згідно з частиною 1 статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу, або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання позовної давності, до нового строку не зараховується (абзац 2 частини 3 статті 264 Цивільного кодексу України).

При цьому при дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах позовної давності, а не після її спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач вчинив дії, які свідчать про визнання ним боргу за основним зобов`язанням, а саме: підписав акт звіряння взаємних розрахунків станом на за лютий 2017 року від 01.03.2017, який, як встановлено апеляційним господарським судом, є належним доказом по справі.

Слід звернути увагу, що акт звірки взаєморозрахунків хоча і не є первинним документом, який засвідчує факт господарської операції, однак у розумінні статті 264 Цивільного кодексу України є дією, яка свідчить про визнання відповідачем наявності свого боргу, у зв`язку з чим має місце переривання строку позовної давності, оскільки матеріали справи містять усі необхідні первинні документи, які підтверджують розмір заборгованості, зафіксованої сторонами у акті звірки.

Чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання відповідачем акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, свідчить про визнання ним такого боргу.

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/16725/17, від 24.10.2018 у справі № 905/3062/17, від 17.10.2018 у справі № 905/3063/17.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта та доходить до висновку, що в даному випадку мало місце переривання перебігу позовної давності вчиненням відповідачем дій, які свідчать про визнання ним наявності боргу перед позивачем, а саме: підписанням акту звірки взаємних розрахунків станом на лютий 2017 року від 01.03.2017.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта, наведеними в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2020 у справі №904/1161/20 та, відповідно, задоволення апеляційної скарги з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 277, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2020 у справі №904/1161/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2020 у справі №904/1161/20 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський дослідний завод "Енергоавтоматика" про стягнення 9 214 435,81 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський дослідний завод "Енергоавтоматика" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." заборгованість у сумі 9 214 435,81 грн., судовий збір за подання позову у сумі 138 216,54 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 207 324,81 грн.

Видачу наказу відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений - 29.09.2020.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова