ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 вересня 2020 року Справа № 903/254/20

за позовом: Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав», м.Київ

до відповідача: Фізичної-особи підприємця Минюка Руслана Юрійовича, м.Луцьк

про стягнення збитків в розмірі 208 650 грн. 00 коп.

Суддя Шум М.С.

секретар с/з Вижовець М. О.

Представники сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

Встановив: Громадська спілка «Українська ліга авторських та суміжних прав» в позовній заяві від 30.03.2020 до Фізичної-особи підприємця Минюка Руслана Юрійовича просить стягнути з відповідача суму збитків в розмірі 208 650 грн. 00 коп. та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимог норм чинного законодавства в частині легалізації використання способом публічного виконання фонограм та зафіксованих у них виконань, а саме відповідач здійснював свою господарську діяльність без укладення договору про використання об`єктів суміжних прав, а отже без отримання належного дозволу на таке виконання і без виплати роялті належному суб`єкту, тобто акредитованій організації колективного управління.

Ухвалою суду від 21.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.05.2020.

19.05.2020 від позивача на електронну адресу суду надійшла заява, в якій адвокат Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» просить суд стягнути з відповідача 30 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. До заяви долучено акт приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, яка підлягає сплаті клієнтом від 24.04.2020. Доказів надіслання відповідної заяви ФОП Минюку Р. Ю. суду не подано.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд у позові відмовити повністю, стягнути з позивача 30 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

ФОП Минюк Р. Ю. зазначає у відзиві, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке:

- Громадська спілка «Українська ліга авторських та суміжних прав» в розмінні ЗУ «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» на час фіксації в грудні-січні 2019-2020 років музичних творів не мав повноважень на розширене колективне управління щодо майнових прав усіх правовласників за відповідною категорією у сферах, щодо яких акредитовано організацію, у тому числі тих, що не уклали договір про управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав з акредитованою організацією. Позивач в порушення приписів ЗУ «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» не надав доказів на підтвердження права звертатися з позовом до суду у визначений законом спосіб від імені правовласників за захистом їхніх майнових прав відповідно до статутних повноважень та доручення правовласників. Позивач не надав доказів, хто є правовласниками фонограм, використання яких зафіксоване актами, не надав доручень правовласників щодо звернення до суду з позовом за захистом майнових прав правовласників.

- відповідач зазначає, що здійснює підприємницьку діяльність у м. Луцьку, пр. Волі, 17, проте позивач у позові зазначає, що фіксація від 27.12.2019 та фіксація від 31.01.2020 проводилась у якомусь публічному закладі з аналогічною назвою, що розташована за адресою: м.Луцьк, пр.Волі, б.1. Надані позивачем акт фіксації від 27.12.2019 за №1701/12/19 та відеозапис від 27.12.2019, а також акт фіксації від 31.01.2020 №1702/01/20 є неналежними та не достовірними доказами, програма за допомогою якої здійснювалося розпізнавання музичних творів Shazam не дає стовідсотково правильного результату. Крім того, відповідач ставить під сумнів ту обставину, що розпізнавання програмою відбувалося саме музичних творів, що звучали у закладі, проте не будь-які інші, які могли відтворюватися поряд із будь-якого мобільного пристрою. Особа, яка здійснювала фіксацію музичних творів - Печера В. В. не відрекомендувався, будь-яких документів, що уповноважували б його здійснювати відповідні дії від імені позивач не надав, не з`ясував обставин та прав використання закладом об`єктів суміжних прав.

- у відповідача не було умислу на порушення авторських та/або суміжних прав, відтворення музичних творів мало місце лише два рази, що може свідчити про наявність повторюваності, але ніяк не свідчить про наявність у відповідача умислу у нанесенні шкоди правовласнику, як себе позиціонує позивач. Крім того, позивач для обрахунку суми позову, а саме збитків використав не передбачені Законом від 06.12.2016 №1774-VIII одиниці виміру.

- спілкою не доведено завдання саме їй збитків неправомірним використанням відповідачем спірних фонограм, причинно-наслідкового зв`язку між неправомірним використанням фонограм і збитками Спілки.

Крім того, відповідач зазначає про безпідставність покладення на нього витрат на правову допомогу позивача у зв`язку з необґрунтованістю позову.

У відповідях на відзив №№1,2,3 позивач зазначає, що:

- Громадська спілка «Українська ліга авторських та суміжних прав» є акредитованою організацією із спеціальним статусом і при зверненні до суду діє на підставі повноважень, які безпосередньо надані законом, здійснює діяльність в сфері «публічне виконання фонограм та зафіксованих у них виконань», що віднесена до розширеного колективного управління;

- позивач обрав такий спосіб захисту, який відповідає завданню спонукання користувачів не ухилятись від передбаченого законом обов`язку укладати договір з акредитованою організацією колективного управління у сфері суміжник прав, бездіяльність відповідача у вчиненні таких дій є протиправною формою поведінки, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди;

- щодо належності і допустимості наданих суду доказів позивач звертає увагу суду на постанови Верховного Суду.

В запереченнях на відповіді №№ 1, 2, 3 ФОП Минюк Р. Ю. наполягає на своїй позиції про те, що Громадська спілка «Українська ліга авторських та суміжних прав» не наділена повноваженнями на звернення до суду від власного імені про стягнення збитків. Позивачем в даному випадку не доведено, що його охоронюваний законом інтерес порушено. Факт акредитації організації колективного управління у визначеній сфері сам по собі не надає цій організації права звертатися до суду від власного імені, без зазначення конкретного правовласника, в інтересах якого подано позов. Позивачем не доведено завдання саме йому збитків неправомірним використанням відповідачем спірних фонограм, як і не доведено самого факту неправомірного використання музичних творів. Крім того, позивач вважає, що не доведено повного складу цивільного правопорушення, при наявності якого може наставати майнова відповідальність.

08.09.2020 відповідач подав суду клопотання про долучення доказів щодо стягнення витрат на правову допомогу з доказами надіслання такого клопотання позивачу.

В судовому засіданні 08.09.2020 під час розгляду справи по суті представники сторін в порядку ст. 208 ГПК України зазначили зміст та підстави своїх вимог і заперечень щодо предмета позову, поставили питання один одному.

Позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві та запереченнях на відзив.

Відповідач позовні вимоги заперечував повністю з підстав, зазначених у відзиві та відповіді на заперечення на відзив.

Відповідно до приписів ст. 210 ГПК України суд 08.09.2020 перейшов до дослідження доказів. При цьому, представник позивача заявив усне клопотання про огляд електронних доказів, які містяться в матеріалах справи під час безпосереднього дослідження доказів у справі.

Враховуючи викладене, проведення судового засідання в режимі відеоконференції та необхідність технічного забезпечення можливості огляду електронних доказів під час проведення судового засідання в режимі відеоконференції, суд відклав розгляд справи по суті на 29.09.2020 на 15 год. 00 хв.

Від відповідача 29.09.2020 надійшло клопотання про долучення доказів щодо стягнення витрат на правову допомогу: акт прийому-передачі послуг за договором про надання правової допомоги від 29.09.2020, опис робіт адвоката Сафулька С. Ф., докази надіслання відповідного клопотання позивачу.

В клопотанні від 29.09.2020 адвокат Сафулько С. Ф. просить суд розгляд справи по суті 29.09.2020 проводити без відповідача та його представника, в задоволенні позову відмовити, стягнути 30 000 грн. 00 коп. на правову допомогу адвоката.

Позивач в клопотанні, що надійшло 29.09.2020 на електронну адресу суду, просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача за наявними у справі документами і доказами, позовні вимоги з урахуванням витрат на збір доказів, поштові відправлення і заявлену компенсацію витрат на професійну правничу допомогу підтримує повністю.

Крім того, позивач просить суд відобразити в судовому акті, прийнятому за результатами розгляду справи наведену інформацію щодо дослідження доказів. При цьому, зазначає, що докази є належними, вірогідними, допустимими:

Докази надані стороною позивача:

Акти № 1701/12/19 від 27.12.2019 і № 1702/01/20 від 31.01.2020; відео-звукозаписи до вказаних актів від 27.12.2019 і від 31.01.2020; розрахункові документи до вказаних актів від 27.12.2019 і від 31.01.2020.

Акт - це узагальнення на паперовому носії тих відомостей і подій щодо дати - 27.12.2019 і 31.01.2020, а саме щодо місця збору доказів: Волинська обл., м. Луцьк, пр-т Волі, б. 17, заклад «П`ятниця». А також щодо використаного музичного оформлення та інших фактичних обставин - які безпосередньо сприймались представником організації під час збору доказів.

Наявним в матеріалах справи відео-звукозаписами підтверджується факт використання фонограм і зафіксованих в них виконано різних музичних творів.

Відповідно до відео-звукозапису від 27.12.2019, а саме з початку відео-звукозапису зафіксовано зазначення представника про дату час (27.12.2019) і місце збору доказів (м. Луцьк, пр-т Волі, б. 17), зафіксовано назву закладу («П`ятниця»). Починаючи з 35:35 хвилини зафіксовано розрахунковий документ, із якого вбачається, що за зазначеною адресою і в зазначеному закладі господарську діяльність здійснює Фізична особа - підприємець Минюк Р. Ю., ІПН НОМЕР_1 .

Відповідно до відео-звукозапису від 31.01.2020, а саме з початку відео-звукозапису зафіксовано зазначення представника про дату час (31.01.2020) і місце збору доказів (м. Луцьк, пр-т Волі, б. 17), зафіксовано назву закладу («П`ятниця»). Починаючи з 27:35 і 29:05 хвилини зафіксовано розрахунковий документ, із якого вбачається, що за зазначеною адресою і в зазначеному закладі господарську діяльність здійснює Фізична особа - підприємець Минюк Р. Ю., ІПН НОМЕР_1 .

Наявними в матеріалах справи розрахунковими документами (2 штуки: від 27.12.2019 і від 31.01.2020) підтверджуються відомості щодо: дати 27.12.2019 і 31.01.2020.

Місця - м. Луцьк, пр-т Волі, б. 17, заклад «П`ятниця».

А також суб`єкта господарювання Фізична особа - підприємець Минюк Р. Ю., ІПН НОМЕР_1 , який отримував плату від відвідувачів за послуги які ним надаються в конкретно визначеному місці, за конкретно визначеною адресою і в конкретно визначену дату.

Враховуючи принцип диспозитивності та право сторін на власний розсуд розпоряджатись своїми правами, в тому числі брати участь в судовому засіданні; з огляду на те, що неявка учасників справи в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги клопотання сторін, обмежені строки розгляду справи, визначені частиною другою статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу № 903/254/20 за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно з Витягом з Реєстру організацій колективного управління №4 від 31.05.2019 Організацію колективного управління: Громадська спілка «Українська ліга авторських та суміжних прав» включено до Реєстру організацій колективного управління: 06.02.2019.

Сфера за якою організація зареєстрована:

1) у будь-якій сфері добровільного колективного управління;

2) у таких сферах розширеного колективного управління:

- публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів;

- публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції;

- право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у та виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою;

- право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне сповіщення фонограм і зафіксованих у та виконань, відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою, крім кабельної ретрансляції.

3) у таких сферах обов`язкового колективного управління:

- право слідування щодо творів образотворчого мистецтва;

- репрографічне відтворення творів та їх частин (уривків);

- відтворення в домашніх умовах і в особистих цілях творів, виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах, їх примірниках, а також аудіовізуальних творів та їх примірників;

- кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.

Сфера акредитації організації колективного управління:

У сфері розширеного колективного управління "право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою" (наказ Мінекономрозвитку від 29.05.2019 №912).

Громадській спілці «Українська ліга авторських та суміжних прав» з урахуванням частин п`ятої та шостої статті 12 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» не дозволяється здійснювати діяльність в інших сферах розширеного та обов`язкового колективного управління до моменту її акредитації в порядку, установленому зазначеним Законом.

Строк акредитації: 3 роки, з 29.05.2019, відповідно до наказу Мінекономрозвитку від 29.05.2019 №912 (а. с. 12-14)

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач із порушенням, встановленого законом порядку, здійснював у своїй діяльності використання об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань).

Так, представниками/предстаником Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» в різний час був проведеній збір доказів (фіксації) використання об`єктів суміжних прав в кафе «П`ятниця» за адресою м.Луцьк, пр. Волі, 17 (з врахуванням технічної помилки щодо номеру будинку в позовній заяві) , в якому здійснює господарську діяльність ФОП Минюк Руслан Юрійович. В результаті збору доказів Позивачем зафіксовані факти, що свідчать про використання в приміщенні Відповідача фонограм та зафіксованих у них виконань.

ФІКСАЦІЯ 1:

Прізвище представників, які здійснювали фіксацію: Печера В. В.

Дата проведення фіксації: 27.12.2019

Назва публічного закладу в якому була проведена фіксація: кафе «П`ятниця»

Адреса публічного закладу в якому була проведена фіксація: м.Луцьк, пр. Волі, 17 (з врахуванням технічної описки в заяві, про яку зазначено у відповіді на відзив).

Збір доказів (фіксація) був проведений як шляхом складання відповідного акту (а.с. 31-34), так і за допомогою проведення відео-звукозапису використання Відповідачем фонограм та зафіксованих у них виконань (а..с. 42), а також збір додаткових доказів в місці використання об`єктів і із загальновідомих і відкритих джерел.

ФІКСАЦІЯ 2:

Прізвище представників, які здійснювали фіксацію: Печера В. В.

Дата проведення фіксації: 31.01.2020

Назва публічного закладу в якому була проведена фіксація: кафе «П`ятниця»

Адреса публічного закладу в якому була проведена фіксація: м.Луцьк, пр. Волі, 17 (з врахуванням технічної описки в заяві, про яку зазначено у відповіді на відзив).

Збір доказів (фіксація) був проведений як шляхом складання відповідного акту (а.с. 37-40), так і за допомогою проведення відео-звукозапису використання Відповідачем фонограм та зафіксованих у них виконань (а.с. 42), а також збір додаткових доказів в місці використання об`єктів і із загальновідомих і відкритих джерел.

В Додатку №1 до акту фіксації №17.01/12/19 від 27.12.2019 (а. с. 33) зазначено, що 27.12.2019 у зазначеному в акті публічному закладі зафіксований факт публічного виконання 9 фонограм та відповідно такої самої кількості зафіксованих у фонограмах виконань. Після закінчення фіксації використання об`єктів суміжних прав припинення використання Об`єктів суміжних прав не виявлено.

В Додатку №2 до акту фіксації №17.01/12/19 від 27.12.2019 (а.с. 34) вказано, що визначення зазначених деталей щодо фонограм та виконань здійснювалось безпосередньо на місці за допомогою програм Sound Hound та/або Shazam - які знаходяться у вільному доступі. Ці дані додатково перевіряються методом порівняння зразків Об`єктів суміжних прав записаних на відео-звукозаписі із тими самими музичними творами, розміщені на сервісі You Tube на підставі стандартної (відкритої) ліцензії You Tube в мережі Інтернет.

В Додатку №1 до акту фіксації №17.02/01/20 від 31.01.2020 (а.с. 39) зазначено, що 31.01.2020 у вказаному акті публічному закладі зафіксований факт публічного виконання 5 фонограм та відповідно такої самої кількості зафіксованих у фонограмах виконань. Після закінчення фіксації використання об`єктів суміжних прав припинення використання Об`єктів суміжних прав не виявлено.

В Додатку №2 до акту фіксації №17.02/01/20 від 31.01.2020 (а. с. 40) вказано, що визначення зазначених деталей щодо фонограм та виконань здійснювалось безпосередньо на місці за допомогою програм Sound Hound та/або Shazam - які знаходяться у вільному доступі. Ці дані додатково перевіряються методом порівняння зразків Об`єктів суміжних прав записаних на відео-звукозаписі із тими самими музичними творами, розміщені на сервісі You Tube на підставі стандартної (відкритої) ліцензії You Tube в мережі Інтернет.

28.02.2020 позивач направив відповідачу лист-пропозицію врегулювати використання фонограм та зафіксованих у них виконань музичних творів з акредитованою організацією колективного управління (а. с. 18), в якому проінформував Відповідача про дію ч. 3 статті 20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» та про те, що легалізацію використання способом публічного виконання фонограм та зафіксованих у них виконань можна здійснювати виключно через єдину в Україні акредитовану організацію колективного управління в зазначеній сфері, а саме через ГС УЛАСП. Зазначений лист був залишений без відповіді та задоволення.

Так, згідно з розрахунком позивача (а. с. 5) сума збитків за недоотримані роялті склала 208 650 грн. 00 коп., яка випливає із базового тарифу, передбаченого Тарифами ГС УЛАСП (а. с. 23-28), що розміщені на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, а саме позивач недоотримав роялті на суму, що відповідає 50 мінімальним місячним заробітним платам.

Громадською спілкою «Українська ліга авторських та суміжних прав» затверджено Тарифи щодо сфери: «право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань, чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою».

Згідно з цими Тарифами:

в разі якщо користувач вже розпочав використовувати фонограму (фонограми) та/або виконання (певну кількість виконань), то неподання користувачем акредитованій організації колективного управління показників розрахунку, понижуючих коефіцієнтів і системи знижок свідчитиме про те, що договір мав бути укладеним за базовим тарифом, який дорівнює 50(п`ятдесяти) мінімальним місячним заробітним платам в розмірі передбаченому законом на початок календарного року, в якому користувач розпочав зазначене використання;

при використанні особою в своїй господарській діяльності фонограм та/або виконань без дозволу (без договору з акредитованою організацією колективного управління) застосовуються наступні тарифи для їх подальшого закріплення у договорі із акредитованою організацією колективного управління щодо періоду в якому такою організацією було зафіксоване зазначене порушення;

тариф за використання однієї фонограми та/або одного виконання без дозволу (без укладання договору з акредитованої організації колективного управління) складає 10 (десять) мінімальних місячних заробітних плат в розмірі передбаченому законом на початок календарного року в якому сталось бездозвільне (бездоговірне) використання;

сума компенсації визначена акредитованою організацією колективного управління на підставі такого тарифу може бути зменшена акредитованою організацією колективного управління в наслідок укладення нею мирової угоди із користувачем в рамках судового процесу ініційованого організацією.

Суд при прийнятті рішення виходить з наступних приписів чинного законодавства:

Позивач є акредитованою організацією колективного управління, що здійснює розширене колективне управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав у сфері, зазначеної Рішенням щодо акредитації.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» колективне управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюють організації колективного управління, зареєстровані Установою у встановленому цим Законом порядку.

Організація колективного управління є неприбутковою організацією, утворюється в організаційно-правовій формі громадського об`єднання (громадська організація або громадська спілка) зі статусом юридичної особи, єдиним видом діяльності якої є виконання завдань і функцій, визначених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.5 ст.12 зазначеного Закону:

розширене колективне управління поширюється на всю територію України та здійснюється щодо майнових прав усіх правовласників за відповідною категорією у сферах, щодо яких акредитовано організацію, у тому числі тих, що не укладали договір про управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав з акредитованою організацією, незалежно від обраного такими правовласниками способу управління належними їм правами;

розширене колективне управління передбачає право правовласників вилучати повністю або частково належні їм права на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав з управління акредитованої організації колективного управління в порядку, передбаченому цим Законом.

розширене колективне управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав здійснюється виключно в таких сферах:

1) публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів;

2) публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції;

3) право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою;

4) право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне сповіщення фонограм і зафіксованих у них виконань, відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою, крім кабельної ретрансляції;

перелік сфер колективного управління, за якими здійснюється розширене колективне управління, визначений цією частиною, є вичерпним.

за кожною сферою розширеного колективного управління визначається одна акредитована організація за умови відсутності будь-яких конфліктів інтересів між основною категорією правовласників, в інтересах якої діє така організація, та іншими категоріями правовласників, на користь яких має збиратись дохід від прав у відповідній сфері розширеного колективного управління.

Так, позивач стверджує, що в приміщенні кафе «П`ятниця», в якому відповідач здійснює свою підприємницьку діяльність, встановлено факт публічного виконання об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у фонограмах музичних творів), що належить до сфери, щодо якої акредитовано позивача як організацію колективного управління.

Позивач не є правовласником спірних об`єктів прав інтелектуальної власності, його повноваження визначаються Законом та/або договорами із суб`єктами авторських та/або суміжних прав.

Так, частинами 1-3 ст.12 вказаного Закону встановлено:

1. Організації колективного управління від свого імені та в інтересах правовласників здійснюють такі функції:

1) укладають із користувачами договори про надання дозволу на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та договори про виплату винагороди (відрахувань) за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав;

2) укладають договори про партнерство, договори про представництво прав з іншими організаціями колективного управління;

3) збирають, розподіляють та виплачують дохід від прав правовласникам;

4) звертаються до суду від імені правовласників за захистом їхніх майнових прав відповідно до статутних повноважень та доручення правовласників, вчиняють інші дії, передбачені законодавством та дорученням правовласників, необхідні для захисту майнових прав правовласників, в інтересах яких діє організація;

5) забезпечують ведення реєстру правовласників, реєстру об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, майновими правами щодо яких управляє організація;

6) здійснюють моніторинг правомірності використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав згідно зі сферами управління правами, щодо яких зареєстровано організацію, та щодо об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, майнові права на які передані їй в управління;

7) здійснюють інші функції, визначені цим Законом та статутом.

2. Організації колективного управління зобов`язані надавати інформацію на мотивовані запити та реагувати на скарги правовласників, інших організацій колективного управління, користувачів у найкоротший строк, що не перевищує 15 календарних днів з дня отримання такого запиту.

3. Організації колективного управління не мають права провадити підприємницьку діяльність і здійснюють лише господарську діяльність, що не має на меті одержання прибутку, з метою досягнення своїх статутних цілей.

На рахунках організації колективного управління окремо обліковуються кошти, зібрані як дохід від прав, незапитані кошти та будь-які інші кошти організації.

Організації колективного управління мають право виступати ініціаторами проведення концертів, творчих вечорів, інших культурних заходів, а також вносити відповідним державним органам пропозиції щодо проведення національно-патріотичних заходів з популяризації національних культурних творів.

Отже, зазначені Законом функції визначені для усіх організацій колективного управління без виключення і без визначення особливостей для деяких категорій організацій колективного управління.

Таким чином, право звернення до суду за захистом майнових прав правовласників об`єктів інтелектуальної власності надано організаціям колективного управління виключно від імені цих правовласників, а також відповідно до статутних повноважень та доручень правовласників.

Позивач, в даному випадку, подав позов від власного імені та не зазначаючи, в інтересах яких правовласників подано цей позов.

Аргументи Позивача про те, що він є акредитованою організацію колективного управління, що здійснює розширене колективне управління майнових прав усіх правовласників за відповідною категорією у сферах, щодо яких його акредитовано, у тому числі тих, що не укладали договір про управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав з акредитованою організацією, на думку суду, не наділяє його додатково правом, яке не передбачено законом за відсутнім дорученням правовласника цих прав.

Відповідно до ст. 432 ЦК України:

1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

2. Суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про:

1) застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та збереження відповідних доказів;

2) зупинення пропуску через митний кордон України товарів, імпорт чи експорт яких здійснюється з порушенням права інтелектуальної власності;

3) вилучення з цивільного обороту товарів, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності та знищення таких товарів;

4) вилучення з цивільного обороту матеріалів та знарядь, які використовувалися переважно для виготовлення товарів з порушенням права інтелектуальної власності або вилучення та знищення таких матеріалів та знарядь;

5) застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об`єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення;

6) опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.

Згідно зі ст. 418 ЦК України:

1. Право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

2. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 452 ЦК України встановлено:

1. Майновими правами інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав є:

1) право на використання об`єкта суміжних прав;

2) виключне право дозволяти використання об`єкта суміжних прав;

3) право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта суміжних прав, у тому числі забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

2. Майнові права інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав належать відповідно виконавцеві, виробнику фонограми, виробнику відеограми чи організації мовлення, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Отже, майнові права інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав можуть належать особі, що не є суб`єктом суміжних прав, виключно на підставі та у межах, визначених законом або договором.

Так, статтями 45-47 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено:

1. Суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами:

а) особисто;

б) через свого повіреного;

в) через організацію колективного управління;

2. Суб`єкт авторського права і (або) суміжних прав може доручити управління своїми майновими правами повіреному на підставі укладеного з ним договору-доручення. Здійснюючи управління майновими правами, ця особа діє у межах повноважень, переданих їй суб`єктом авторського права і (або) суміжних прав;

3. Суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління. Правові засади діяльності організацій колективного управління визначаються Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав .

Отже, з наведених норм вбачається, що функція управління майновими правами та її складові наділяють суб`єкта цих функцій правомочностями виключно в межах, які визначені законом та/або доручень правовласників.

За висновком суду, факт акредитації організації колективного управління у визначеній сфері сам по собі не надає цій організації право звертатися до суду від власного імені, без зазначення конкретного правовласника, в інтересах якого подано позов.

Крім того, позивач подав позов про стягнення збитків, мотивуючи тим, що у випадку укладення відповідачем з ним відповідного договору, то позивач би отримав дохід.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

З наведених положень випливає, що право на стягнення збитків належить особі, чиє право порушено, у тому числі, яка була позбавлена законної можливості отримати дохід.

Проте, вище наведені положення чинного законодавства, яке регулює діяльність організацій колективного управління, свідчать про те, що дохід від використання об`єктів інтелектуальної власності не є доходом позивача, оскільки він є неприбутковою організацію, яка не має права здійснювати підприємницьку діяльність, його діяльність полягає, зокрема, в укладенні відповідних договорів в інтересах правовласників та у збиранні, розподіленні та виплаті доходів від прав цим правовласникам. Отже, позивач є не отримувачем доходів, а фактично він є збирачем платежів, які належать іншим особам, а саме правовласникам.

Підсумовуючи викладене, суд погоджується із запереченнями відповідача щодо відсутності у позивача права звертатися з цим позовом до суду, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Водночас посилання сторін на судову практику касаційної інстанції суд вважає помилковим, оскільки в ній йдеться про застосування законодавства у період, коли Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» не діяв.

У зв`язку з тим, що під час розгляду справи судом не встановлено право позивача подавати цей позов до суду, суд не надає оцінки доказам щодо наявності порушення прав інтелектуальної власності та щодо розміру збитків.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у позові, оскільки позивачем не доведено право на звернення до суду від власного імені на захист майнових прав інтелектуальної власності, про стягнення збитків щодо неотриманого доходу, яке йому не належить.

Господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Сплачений судовий збір у справі покладається на позивача в порядку ст. 129 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина 3 стаття 123 Господарського процесуального кодексу України).

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд стягнути з позивача на його користь 30 000 грн. 00 коп. грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем надано договір про надання правничої допомоги №1/24-06/2020 від 24.06.2020, що укладений між ФОП Минюком Р. Ю. та адвокатом Сафульком С. Ф. відповідно до якого адвокат надає клієнту правову допомогу при розгляді справи №903/254/20 у Господарському суді Волинської області, Ордер на надання правничої допомоги серії АС №1007789, що виданий на підставі зазначеного договору, квитанцію від 24.06.2020 №1 на підтвердження отримання адвокатом Сафульком С. Ф. коштів від ФОМ Минюка Р. Ю. в сумі 30 000 грн. 00 коп. за надання правової допомоги, акти прийому-передачі послуг за договором про надання правової допомоги від 08.09.2020 та від 20.09.2020, до яких долучено детальний опис виконаних адвокатом робіт із зазначенням витраченого часу.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, позивач не надав. Між тим, суд дослідив додані до заяви про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази (рахунки, детальний опис виконаних робіт, акти виконаних робіт) та не встановив недотримання відповідачем (його представником) вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Позивач не звертався до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, за відсутності клопотання позивача про зменшення таких витрат, вимога відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» (вул. А.Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 7, ) на користь Фізичної особи-підприємця Минюка Руслана Юрійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) 30 000 грн. 00 коп. судових витрат на правову допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

повний текст рішення

складений 02.10.2020

Суддя М. С. Шум