номер провадження справи 27/117/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 Справа № 908/1564/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Коротенко Ірини Олексіївни ( АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Хоменко Юрія Сергійовича ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА" (03150 м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 30-В, ідентифікаційний код юридичної особи 30965655)

про стягнення 9 015 грн. 70 коп.

представники сторін

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Коротенко Ірина Олексіївна звернулась до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Хоменко Юрія Сергійовича суму компенсації за договором експлуатації обладнання № UA_SE_93_5122 від 19.04.2018 в розмірі 9 015 грн. 70 коп., з яких 4 507 грн. 85 коп. штрафних санкцій, 4 507 грн. 85 коп. балансової вартості обладнання.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2020 позовні матеріали № 908/1564/20 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 24.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1564/20, присвоєно справі номер провадження 27/117/20, розгляд справи призначено на 16.07.2020.

Ухвалою суду від 16.07.2020 на підставі ст. 183 ГПК України підготовче засідання відкладено на 03.09.2020.

Представник позивача в підготовчому засіданні 03.09.2020 підтримав заяву від 10.08.2020 (вх. № 15265/08-08/20) про зміну предмету позову. В обґрунтування посилався на те, що під час складання позовної заяви вих. № 10/06/20/2 від 10.06.2020 про стягнення заборгованості у сумі 9 015,70 грн., у предметі позову (прохальній частині) було здійснено описку, чим було змінено початковий предмет позову. Предметом позову є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Предметом позову є позовні вимоги.

З урахуванням вищенаведених обставин, представник позивача просить вважати предмет позову (прохальну) частину в наступному вигляді:

- стягнути з Фізичної особи-підприємця Хоменко Юрія Сергійовича, АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Фізичної особи-підприємця Коротенко Ірини Олексіївни, місце проживання (перебування) АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , на п/р НОМЕР_3 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ, МФО 380805 суму компенсації за договором експлуатації обладнання № UА_SЕ_93_5122 від 19.04.2018 в розмірі 9 015,70 грн., з яких штраф - 4 507,85 грн., вартість (відновна вартість) втраченого обладнання - 4 507,85 грн.

Заява позивача про зміну предмета позову, відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України, судом розглянута та задоволена, оскільки до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Розгляду підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми компенсації за Договором експлуатації обладнання № UА_SЕ_93_5122 від 19.04.2018 в розмірі 9 015,70 грн., з яких штраф - 4 507,85 грн., вартість (відновна вартість) втраченого обладнання - 4 507,85 грн.

Ухвалою суду від 03.09.2020, відповідно до ст. 185 ГПК України, підготовче провадження у справі № 908/1564/20 закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 17.09.2020.

Ухвалою суду від 17.09.2020 відповідно до ст. 216 ГПК України розгляд справи відкладено на 29.09.2020.

У судовому засіданні 18.04.2019 р. справу розглянуто, винесено рішення.

Представники сторін в судове засідання 29.09.2020 не з`явились.

Від позивача надійшла заява (вх. № 19051/08-08/20 від 29.09.2020) про розгляд справи без участі представника позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та долучено до матеріалів справи акт від 15.06.2020.

Представник відповідача у жодне судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Клопотань про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, письмового відзиву не надано. Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал суду. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач не скористався. Ухвала суду про відкриття провадження у справі повернулась від відповідача з позначкою пошти: «за закінченням терміну зберігання».

Представник третьої особи в судові засідання не з`являвся, про поважні причини неявки суд не повідомляв, клопотань про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, письмових пояснень стосовно предмету спору не наддав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримано уповноваженим представником, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача та третю особу про дату, час та місце розгляду справи № 908/1564/20.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю сторін.

Справу розглянуто в порядку ст. 178 ГПК України, відповідно до якої, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд

УСТАНОВИВ:

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

19.09.2018 Фізична особа - підприємець Коротенко Ірина Олексіївна (Дистриб`ютор) та Фізична особа - підприємець Хоменко Юрій Сергійович (Торгова точка) уклали Договір № UA_SE_93_5122 про експлуатацію обладнання (Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, з метою підвищення обсягів продажу товару (торгові марки якого вказані в додатку до цього договору) Дистриб`ютор зобов`язується за згодою компанії передавати Торговій точці обладнання, а Торгова точка зобов`язується експлуатувати таке обладнання для реалізації з його використанням виключно товару та відповідно до умов цього договору повернути таке обладнання дистриб`ютору або компанії в тому ж стані, в якому торгова точка отримувала таке обладнання з урахуванням його нормального зносу.

Пунктами 2.1 - 2.3 Договору передбачено, що обладнання для розливу пива з КЕГ передається Дистриб`ютором Торговій точці за актами приймання-передачі. Склад кожного окремого комплекту обладнання, найменування обладнання та інші його характеристики (модель, серійний номер (за наявності) обладнання, вартість та кількість обладнання, що передається) узгоджується шляхом підписання сторонами актів приймання-передачі обладнання. Акти приймання-передачі обладнання попередньо погоджуються компанією шляхом їх підписання уповноваженим представником компанії та скріплення печаткою компанії, і лише після цього підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками сторін. За відсутності описаного вище погодження компанії дистрибютор не має права передавати торговій точці зазначене у відповідному акті обладнання, а торгова точка не має права приймати таке обладнання від дистриб`ютора. У випадку порушення умови про описане вище погодження компанії, Дистриб`ютор та Торгова точка повинні (кожен окремо) сплатити компанії штраф у розмірі вартості (відповідної вартості) обладнання, переданого Дистриб`ютором Торговій точці з порушення цієї умови, та повернути компанії таке обладнання. В разі необхідності Дистриб`ютор передає Торговій точці наявні у Дистриб`ютора копії технічної документації, необхідної для експлуатації обладнання.

Холодильне обладнання передається Дистриб`ютором Торговій точці за актами приймання-передачі з вказівкою у них найменування, переліку, моделі, серійного номеру (за наявності), року виробництва обладнання, відновної вартості та кількості обладнання. Акти приймання-передачі обладнання Торговій точці мають бути попередньо погоджені компанією у порядку, описаному у п. 2.1 цього Договору.

Торгово-рекламне обладнання передається Дистриб`ютором Торговій точці за актами приймання-передачі з вказівкою у них найменування, переліку, моделі, серійного номеру (за наявності), року виробництва обладнання, відновної вартості та кількості обладнання. Акти приймання-передачі обладнання торговій точці мають бути попередньо погоджені компанією у порядку, описаному у п. 2.1 цього Договору.

Відповідно до п. 3.4 Договору в разі пошкодження чи втрати обладнання або при виникненні загрози пошкодження чи втрати обладнання, Торгова точка зобов`язана негайно припинити експлуатацію обладнання, протягом 2-х календарних днів з дня виникнення таких обставин письмово повідомити Дистриб`ютора про такі обставини, а також вжити всіх заходів щодо запобігання нанесенню шкоди обладнанню чи йог втрати.

За пошкодження та/або втрату обладнання Торгова точка несе відповідальність як перед Дистриб`ютором, так і перед компанією (п. 3.5 Договору).

Відповідно до п.п. 4.1-4.5 Договору Дистриб`ютор має право в будь-який час висунути Торговій точці вимогу про повернення обладнання Дистриб`ютору. Така вимога є обов`язковою для виконання Торговою точкою за умови, що вона містить погодження компанії у вигляді підпису уповноваженого представника компанії, скріпленого печаткою компанії. Торгова точка повинна виконати таку вимогу у вказаній у ній строк та зобов`язана повернути обладнання Дистриб`ютору, який прибуває до торгової точки для отримання обладнання. В такому випадку повернення обладнання торговою точкою Дистриб`ютору оформлюється актом приймання-передачі обладнання, який має бути до його підписання Торговою точкою та Дистриб`ютором попередньо погодженим компанією шляхом його підписання уповноваженим представником компанії та скріплення печаткою компанії. За відсутності описаного вище погодження компанії Торгова точка не має права повертати Дистриб`ютору зазначене у відповідному акті обладнання. У випадку порушення умови про описане вище погодження компанії, Дистриб`ютор та Торгова точка повинні (кожен окремо) сплатити компанії штраф у розмірі вартості (відновної вартості) обладнання повернутого Торговою точкою Дистриб`ютору з порушенням цієї умови.

Компанія має право в будь-який момент часу висунути Торговій точці вимогу про повернення обладнання безпосередньо компанії. Така вимога є обов`язковою для виконання Торговою точкою за умови, що вона містить підпис уповноваженого представника компанії, скріплений печаткою компанії. З моменту отримання такої вимоги Торгова точка несе відповідальність щодо пошкодження та/або втрату (викрадення, пожежі, повені, тощо) обладнання перед компанією та не має права повертати обладнання дистриб`ютору, а зобов`язана повернути його компанії. Торгова точка повинна виконати таку вимогу компанії у вказаний у цій вимозі строк та повернути обладнання компанії, яка прибуває до Торгової точки для отримання обладнання. В такому випадку повернення обладнання Торговою точкою компанії оформлюється актом приймання-передачі, який має бути підписаний Торговою точкою і компанією і скріплений печатками. Компанія зобов`язана надати Дистриб`ютору копію такого акту приймання-передачі та не має права вимагати від Дистриб`ютора повернення обладнання, зазначеного в такому акті. Дистриб`ютор не має права перешкоджати такому способу повернення обладнання компанії. У випадку порушення Торговою точкою встановленої цим пунктом умови про заборону повернення обладнання Дистриб`ютору торгова точка повинна сплатити компанії штраф у розмірі вартості (відновної вартості) обладнання, повернутого Торговою точкою Дистриб`ютору.

Торгова точка несе ризик випадкового знищення та/або випадкового пошкодження (псування) обладнання з моменту отримання обладнання від Дистриб`ютора і до моменту його повернення компанії або Дистриб`ютору.

В разі повної втрати обладнання внаслідок викрадення, пожежі, повені, Торгова точка зобов`язується надати Дистриб`ютору або компанії видане уповноваженими органами державної влади (зокрема, органами МВС, МНС) документальне підтвердження його втрати. В цьому випадку Торгова точка не звільняється від відповідальності, передбаченої цим договором, крім випадків, коли компанія прийме рішення про звільнення Торгової точки від такої відповідальності.

Обладнання, яке передане Торговій точці, Торгова точка зобов`язана повернути Дистриб`ютору (а у випадках, передбачених цим договором - компанії) в стані, в якому воно було отримано з урахуванням його нормального зносу, протягом 3 календарних днів з моменту отримання вимоги про таке повернення. Вимога може бути подана письмово або засобами факсимільного зв`язку. В цьому випадку повернення обладнання Торговою точкою Дистриб`ютору оформлюється відповідним актом приймання-передачі між Дистриб`ютором та Торговою точкою, який в обов`язковому порядку має бути попередньо погоджений підписом уповноваженого представника компанії та скріплений печаткою компанії.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у випадку втрати обладнання, Торгова точка повинна відшкодувати особі, якій має здійснюватися повернення втраченого обладнання (компанії або Дистриб`ютору) вартість (відновну вартість) втраченого обладнання та сплатити такій особі штраф у розмірі 100 % вартості (відновної вартості) втраченого обладнання, встановленої відповідним актом приймання-передачі обладнання.

Строк дії договору - протягом 1 року з моменту підписання його всіма сторонами та погодження компанією. Якщо за 30 днів до дня закінчення строку дії договору жодна із сторін не надішле іншій стороні письмове повідомлення із підтвердженням закінчення строку дії договору у визначений договором день, цей договір вважається продовженим до кінця календарного року, наступного за роком, на який припадає день закінчення строку дії цього договору (п. 9.1 Договору).

У додатку № 1 до Договору визначено найменування товару.

Додатком № 2 до Договору затверджені загальні вимоги щодо експлуатації холодильного обладнання, обладнання для розливу.

19.04.2018 сторонами підписано акт приймання - передачі обладнання, відповідно до якого відповідач прийняла наступне обладнання: IceStream Medium Чернігівське, 2010 /4), заводський номер 85167, кількість - 1 од., місце розташування - м. Запоріжжя, Північне шосе, 3-А, вартість 4507 грн. 85 коп., технічний стан задовільний.

21.05.2020 Дистриб`ютор направив на адресу відповідача вимогу про повернення обладнання № 21/05/20/13 від 21.05.2020 на підставі п. 4.1 Договору. Встановлено строк повернення 29.05.2020.

Дослідивши у судовому засіданні вказану Вимогу про повернення обладнання суд зазначає, що вона має наступний зміст:

"Між ФОП Коротенко І.О. (Дистриб`ютор) і ФОП Хоменко Ю.С. (Торгова точка) за згодою і з дозволу ПАТ "САН ІНБЕВ Україна" або ПРАТ "АБІНБЕВ ЕФЕС Україна" (яке є правонаступником ПАТ "САН ІНБЕВ Україна") (Компанія) укладено Договір №UA_SE_93_5122 від 19.04.2018 про експлуатацію обладнання.

П. 4.1 Договором передбачено, що Дистриб`ютор має право в будь-який, момент часу висунути Торговій точці письмову вимогу про повернення Обладнання Дистриб`ютору. Така вимога є обов`язковою для виконання Торговою точкою за умови, що вона містить погодження Компанії у вигляді підпису уповноваженого представника Компанії, скріпленого печаткою Компанії. Торгова точка повинна виконати таку вимогу у вказаний у ній строк та зобов`язана повернути Обладнання Дистриб`ютору, який прибуває до Торгової точки для отримання Обладнання. В такому випадку повернення Обладнання Торговою точкою Дистриб`ютору оформлюється актом приймання-передачі, який має бути до його підписання Торговою точкою і Дистриб`ютором попередньо погодженим Компанією шляхом його підписання уповноваженим представником Компанії та скріплення печаткою Компанії.

Дистриб`ютор вимагає від Торгової точки відповідно до цього договору повернути "29" травня 2020 р. наступне обладнання:

- відповідно до акту прийому-передачі обладнання № 5855 від 19.04.2018: IceStream Medium Чернігівське, 2010 /4), заводський номер 85167.

Для отримання від Торгової точки вказаного вище обладнання Дистриб`ютор у зазначену вище дату прибуде до Торгової точки та за вказаною вище адресою розташування Обладнання".

На вимозі міститься підпис та печатка ФОП Коротенко І.О., відмітка про погодження і надання дозволу від Третьої особи (Компанії) та підпис уповноваженої особи третьої особи і штамп № 35 Компанії (третьої особи).

Позивач та третя особа здійснили виїзд до відповідача. Проте, за місцем розташування відповідача не виявилось Обладнання.

Позивач просить суд стягнути з відповідача вартість (відновна вартість) втраченого обладнання - 4 507 грн. 85 коп. та штраф в розмірі 4507 грн. 85 коп.

Належних та допустимих доказів повернення спірного обладнання позивачу або третій особі, а також сплати вказаних сум позовних вимог відповідач суду не надав.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

З огляду на умови укладеного між сторонами Договору суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується та не спростовується відповідачем факт отримання для експлуатації обладнання.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач за погодженням з Компанією (3 особою) відповідно до вимог п. 4.1 Договору висунув відповідачу письмову вимогу про повернення обладнання, яка отримана відповідачем.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України, за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Відповідно до акту від 15.06.2020, що підписаний представниками позивача та третьої особи вбачається, що останні прибули до ФОП Хоменко Ю.С. та вказали, що спірне обладнання відсутнє за адресою Торгової точки.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у випадку втрати обладнання, Торгова точка повинна відшкодувати особі, якій має здійснюватися повернення втраченого обладнання (компанії або дистриб`ютору) вартість (відновну вартість) втраченого обладнання та сплатити такій особі штраф у розмірі вартості (відновної вартості) втраченого обладнання, встановленої відповідним актом приймання-передачі обладнання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача 4507 грн. 85 коп. вартість (відновна вартість) втраченого обладнання на підставі Договору та 4507 грн. 85 коп. штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

З урахуванням наведеного, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Коротенко Ірини Олексіївни є обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з позовною заявою, позивач просив стягнути з відповідача 15 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката (орієнтовний розрахунок).

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 1 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно частин 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність": адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 даного Закону, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 161 ГПК України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У матеріалах справи містяться копії: договору про надання правової допомоги № 060701 від 07.06.2019; ордер про надання правничої допомоги серія АР 1000171 від 22.04.2020, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю ЗП № 001894 від 04.12.2018.

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2., 4.1., 4.2. договору про надання правової допомоги № 060701 від 07.06.2019, укладеного між Адвокатом Харцизовою Т.В. (адвокат) та Фізичною особою - підприємцем Коротенко І.О. (замовник), адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

На момент укладання даного договору його орієнтовна ціна складає 15 000,00 грн. за ведення однієї судової справи у суді першої інстанції. Загальна сума послуг, наданих за цим договором складає суму усіх, підписаних сторонами додатків та актів приймання-передачі наданих послуг, які є невід`ємною частиною даного договору.

Детальний опис робіт та винагороду, яку замовник сплачує адвокату визначено в додатках до даного договору та актах приймання-передачі наданих послуг.

Розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.

За домовленістю сторін, оплата правової допомоги може здійснюватись також у вигляді передоплати або авансу.

Розглянувши надані позивачем процесуальні документи та матеріали справи, суд зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

До позовної заяви не додано додатків до договору про надання правових послуг №060701 від 07.06.2019, актів приймання-передачі наданих послуг, доказів оплати.

Отже позивачем не надано суду належних та допустимих доказів понесення позивачем судових витрат в сумі 15 000 грн. На підставі викладеного, станом на час прийняття рішення у цій справі суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в цій частині. Відповідач заперечень щодо вказаного розміру витрат на правову допомогу суду не надав.

Позивач не позбавлений права звернутись до суду з відповідною заявою про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в порядку ст. 244 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Коротенко Ірини Олексіївни до Фізичної особи-підприємця Хоменко Юрія Сергійовича задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Хоменко Юрія Сергійовича ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Коротенко Ірини Олексіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 ) 4 507 (чотири тисячі п`ятсот сім) грн. 85 коп. вартості (відновної вартості) втраченого обладнання, 4 507 (чотири тисячі п`ятсот сім) грн. 85 коп. штрафу, 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 02.10.2020.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова