ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" вересня 2020 р. Cправа № 902/342/20

за позовом: Немирівського навчально - виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1 М.Д. Леонтовича - гімназія" Немирівської міської ради Вінницької області (пров. Некрасова, 2 м. Немирів Вінницької області, 22800)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТІКС 1" (вул. Гагаріна, 35/33, кв. 20 м. Біла Церква Київської області, 09100)

про розірвання договорів про закупівлю робіт, стягнення пені.

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю представників:

позивача: Безп"ятчук Н.В.

відповідача: не з"явився

ВСТАНОВИВ:

09.04.2020 р. до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Немирівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1 М.Д. Леонтовича - гімназія" Немирівської міської ради Вінницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТІКС 1" про розірвання договорів про закупівлю робіт № 10/1 та № 10/2 від 24.10.2017 р., стягнення пені в сумі 29951, 58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів про закупівлю робіт № 10/1, № 10/2 від 24.10.2017 року щодо виконання будівельних робіт.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою від 10.04.2020 р. позовну заяву Немирівського навчально - виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1 М.Д. Леонтовича - гімназія" Немирівської міської ради Вінницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТІКС 1" про розірвання договорів про закупівлю робіт, стягнення пені було залишено без руху.

28.04.2020 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків до позовної заяви, встановлених ухвалою суду від 10.04.2020 р.

Ухвалою суду від 04.05.2020 р. відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 03.06.2020 р.

За результатами проведеного судового засідання 03.06.2020 року суд вирішив відкласти підготовче засідання у справі, як наслідок судом винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 03.06.2020 р. повідомлено учасників справи про підготовче засідання у справі, яке відбудеться 24.06.2020 р.

За результатами проведеного судового засідання 24.06.2020 року суд вирішив з власної ініціативи продовжити строк підготовчого провадження у справі на 30 днів у відповідності до ч. 3 ст. 177 ГПК України та відкласти підготовче засідання, як наслідок судом винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 24.06.2020 р. повідомлено учасників справи про підготовче засідання у справі, що відбудеться 18.08.2020 р.

За результатами проведеного судового засідання 18.08.2020 року суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду справи по суті, як наслідок судом винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 18.08.2020 р. повідомлено учасників справи про розгляд справи по суті, що відбудеться 03.09.2020 р.

Разом з тим 03.09.2020 р. судове засідання у даній справі не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Яремчука Ю.О. на лікарняному.

14.09.2020 р. суддя Яремчук Ю.О. приступив до роботи, тому ухвалою суду від 14.09.2020 року повідомлено учасників справи про розгляд справи по суті, що відбудеться 30.09.2020 року.

На визначену дату судом - 30.09.2020 р. з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, при цьому суд зазначає, що направлена кореспонденція суду відповідачу повернута з поштовою відміткою: За вказаною адресую будинок знесено".

Зважаючи на вищевикладене, судом при неявці відповідача в судове засідання враховується наступне.

Пунктами 4, 5 ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною 10 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно зі ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" №755-IV від 15.05.2003 р., якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Крім того суд наголошує, що ухвали суду були надіслані відповідачу завчасно, з урахуванням Господарського процесуального кодексу України, що також підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою від 14.09.2020 р., у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (параграф 51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

При цьому, ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи, що норми статей 182, 183, Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.3 ч.1 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відзиву, будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, однак останній не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд позов задоволити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

24.10.2017 року між Немирівським навчально - виховним комплексом "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1 М.Д. Леонтовича - гімназія" Немирівської міської ради Вінницької області (в Договорах - "Замовник") та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТІКС 1" (в Договорах - "Підрядник") було укладено Договори про закупівлю робіт № 10/1 та № 10/2.

Підрядник зобов"язався за завданням Замовника, відповідно до проектної (проектно - кошторисної) документації Замовника та умов Договору, на свій ризик виконати та здати в установлений Договором строк закінчені будівельні роботи - Капітальний ремонт комплексу будівель та споруд НВК № 1 із застосуванням заходів теплореновації (заміна вікон та дверей, утеплення фасаду) по пров. Некрасова, 2 у м. Немирів Вінницької області (ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - 45453000 - 7 - Капітальний ремонт і реставрація), а Замовник зобов"язався прийняти від підрядника закінчені роботи (об"єкт будівництва) та оплатити їх (при наявності фінансування) (п.1.1. Договору № 10/1).

Підрядник зобов"язався за завданням Замовника, відповідно до проектної (проектно - кошторисної) документації Замовника та умов Договору, на свій ризик виконати та здати в установлений Договором строк закінчені будівельні роботи - Реконструкція комплексу будівель та споруд НВК № 1 із застосуванням заходів теплореновації (заміна даху) по пров. Некрасова, 2 у м. Немирів Вінницької області (ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - 45454000 - 4 - Реконструкція), а Замовник зобов"язався прийняти від підрядника закінчені роботи (об"єкт будівництва) та оплатити їх (при наявності фінансування) (п.1.1. Договору № 10/2).

Відповідно до п.1.2. Договорів об"єктом будівництва є комплекс будівель та споруд НВК № 1. Місце розташування об"єкта будівництва: 22800, Україна, Вінницька область, м. Немирів, пров. Некрасова, 2.

Відповідно до п. 1.2. Договору № 10/1 вид будівництва - капітальний ремонт.

Відповідно до п.1.2. Договору № 10/2 вид будівництва - реконструкція.

Склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання Підряднику, визначені на підставі проектно - кошторисної документації (п.1.3. Договорів).

Відповідно до п. 4.1.9. Договорів Замовник має право достроково розірвати договір у разі невиконання зобов"язань Підрядником, повідомивши про це його у 10 - ти денний строк.

Підрядник зобов"язався відповідно до п. 4.4.1. Договорів належно виконати з використанням власних ресурсів, та у встановлені строки роботи відповідно до проектної, кошторисної документації та умов Договору.

Відповідно до п.13.1., п. 13.4. Договору № 10/1 розрахунки за виконанні роботи здійснюються платежами в міру виконання робіт на підставі акту приймання виконаних робіт по формі № КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт по формі № КБ - 3, підписаними уповноваженими представниками сторін, а також рахунку на оплату робіт. Остаточний розрахунок за Договором здійснюється Замовником в безготівковому порядку, на підставі остаточного підписаного акту приймання виконаних робіт (форма № КБ - 2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ - 3), а також рахунку на оплату робіт, з урахуванням здійсненої попередньої оплати, протягом 14 днів з моменту їх підписання, та отримання фінансування на реєстраційний рахунок.

Відповідно до п.13.1. Договору № 10/2 розрахунки за виконанні роботи здійснюються платежами в міру виконання робіт на підставі акту приймання виконаних робіт по формі № КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт по формі № КБ - 3, підписаними уповноваженими представниками сторін, а також рахунку на оплату робіт, протягом 14 днів з моменту їх підписання (у разі наявності фінансування).

До Договору № 10/1 від 24.10.2017 року сторони підписали додаткові угоди: № 1 від 24.10.2017 р., № 2 від 21.12.2017 р., № 3 від 21.12.2017 р., № 4 від 27.12.2017 р., № 5 від 02.02.2018 р., № 6 від 09.07.2018 р., № 7 від 02.08.2018 р., № 8 від 30.11.2018 р., № 9 від 27.12.2018 р., № 10 від 27.12.2018 р.

Додатковою угодою № 9 від 27.12.2018 року сторони домовилися п.2.1. Договору № 10/1 викласти в наступній редакції: "Строк виконання робіт (строк початку та закінчення робіт): 24.10.2017 р. - 31.06.2019 р. Початок виконання робіт та етапи (види робіт, розділи робіт) Підрядник обов"язково погоджує з Замовником".

Додатковою угодою № 10 від 27.12.2018 року сторони домовилися п.3.1. договору № 10/1 викласти в новій редакції, згідно якої ціна Договору (договірна ціна) робіт визначається на основі кошторису та інших документів, пов"язаних із складанням і необхідних для визначення кошторисної вартості робіт та договірної ціни, що є невід"ємною частиною Договору (Додаток № 2), є твердою і складає 6647588, 00 грн., в тому числі ПДВ 1107931, 33 грн., яка сплачується етапами згідно з виконанням робіт та наявним фінансуванням по Календарному графіку (Додаток № 1):

І етап (24.10.2017 р. - 24.11.2017 р.) - 1113409,49 грн., в т.р. ПДВ - 185568,25 грн.;

ІІ етап (01.01.2018 р. - 28.02.2018 р.) - 651413, 26 грн., в т.р. ПДВ - 10852, 21 грн.;

ІІІ етап (01.03.2018 р. - 10.12.2018 р.) - 2400000,00 грн.;

ІV етап (11.12.2018 р. - 26.12.2018 р.) - 1808000,00 грн.;

V етап (27.12.2018 р. - 31.05.2019 р.) - 1261065, 25 грн.

До Договору № 10/2 від 24.10.2017 року сторони підписали додаткові угоди: № 1 від 24.10.2017 р., № 2 від 21.12.2017 р., № 3 від 22.01.2018 р., № 4 від 29.01.2018 р., № 5 від 02.02.2018 р., № 7 від 31.05.2018 р., № 8 від 09.07.2018 р., № 9 від 30.11.2018 р., № 10 від 27.12.2018 р.

Додатковою угодою № 10 від 27.12.2018 року сторони домовилися п.2.1. Договору № 10/2 викласти в наступній редакції: "Строк виконання робіт (строк початку та закінчення робіт): 24.10.2017 р. - 31.06.2019 р. Початок виконання робіт та етапи (види робіт, розділи робіт) Підрядник обов"язково погоджує з Замовником".

Додатковою угодою № 9 від 27.12.2018 року сторони домовилися п.3.1. договору № 10/2 викласти в новій редакції, згідно якої ціна Договору (договірна ціна) робіт визначається на основі кошторису та інших документів, пов"язаних із складанням і необхідних для визначення кошторисної вартості робіт та договірної ціни, що є невід"ємною частиною Договору (Додаток № 2), є твердою і складає 3899580,00 грн., в тому числі ПДВ 649930,00 грн., яка сплачується етапами згідно з виконанням робіт та наявним фінансуванням по Календарному графіку (Додаток № 1):

І етап (24.10.2017 р. - 31.12.2017 р.) - 773054, 51 грн., в т.р. ПДВ - 128842, 42 грн.;

ІІ етап (01.01.2018 р. - 28.02.2018 р.) - 1572391, 40 грн., в т.р. ПДВ - 262065,23 грн.;

ІІІ етап (01.03.2018 р. - 31.05.2018 р.) - 319609,96 грн., в т.р. ПДВ 53268, 33 грн.;

ІV етап (01.06.2018 р. - 30.06.2018 р.) - 798023,39 грн., в т.р. ПДВ 133003, 90 грн.;

V етап (01.07.2018 р. - 29.12.2018 р.) - 436500,74 грн., в т.р. ПДВ 72750,12 грн.

В позовній заяві позивач стверджує, що в період з листопада по грудень 2018 року на підставі наданих ТОВ "АТЛАНТІКС 1" актів приймання виконаних будівельних робіт перерахував відповідачу кошти в сумі 5386522, 75 грн. Тоді, як відповідачем умови Договору № 10/1 від 24.10.2017 року виконано частково і було проведено останнім заміну вікон та дверей, часткове утеплення фасаду. Умови Договору № 10/2 від 24.10.2017 р. відповідачем виконано частково - замінено дах.

Позивач зазначає, що після частково виконаних робіт відповідач зник, директор на зв"язок не виходив. Тому своїми діями відповідач порушив умови Договорів № 10/1 від 24.10.2017 р., № 10/2 від 24.10.2017 р., порушивши терміни виконання робіт, що і стало причиною звернення до суду про розірвання Договорів та стягнення пені.

На підтвердження викладеного в матеріали справи не подано жодних доказів, які б стверджували проведення оплати позивачем та виконання відповідачем робіт. Платіжних доручень, актів приймання виконаних робіт по формі № КБ-2в, довідок про вартість виконаних будівельних робіт по формі № КБ - 3, актів приймання - передачі закінчених робіт (об"єкта будівництва) матеріали справи не містять.

Позивач 03.09.2019 року надіслав відповідачу угоду про розірвання Договорів про закупівлю робіт № 10/1, № 10/2 від 24.10.2017 року, яку, згідно поштового повідомлення відповідач отримав 09.09.2020 року. Проте матеріали справи не містять відповіді відповідача.

При вирішенні спору суд виходив із наступного.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини підряду на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно з частинами 1 та 2 статті 317 Господарського кодексу України будівництво об`єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб`єктами господарювання для інших суб`єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду. Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 843, 844 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюється у договорі підряду.

За п.1 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Відповідно до ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 188 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) передбачено порядок зміни та розірвання господарських договорів, відповідно до якого зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Право на подання позову про розірвання договору на підставі ст. 188 ГК України виникає у сторони в разі, коли у відповідь на пропозицію змінити чи розірвати договір надійшла відповідь із відмовою або не надійшло відповіді у 20-денний строк.

Частина третя статті 653 ЦК України та частина четверта статті 188 ГК України також зазначає, що договір може бути розірвано або за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду.

Відповідно до п.16.2. Договорів у разі порушення зобов"язань за Договорами, можуть настати, зокрема, такі правові наслідки, як розірвання договору, сплата неустойки.

Позивач вважає, що Договори № 10/1, № 10/2 від 24.10.2017 року мають бути розірвані внаслідок їх істотного порушення відповідачем, оскільки роботи виконані з порушенням строку, встановленого у Договорах, та не в повному обсязі.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 598, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

В Додаткових угодах до Договорів сторони домовилися, що строк виконання робіт (строк початку та закінчення робіт): 24.10.2017 р. - 31.06.2019 р.

Статтею 631 Цивільного кодексу України та частиною 7 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що строк дії договору не є терміном дії зобов`язання. Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно ст.599 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.202 Господарського кодексу України такою умовою є виконання, проведене належним чином.

Так, строк договору є однією із складових його змісту. Строком є термін дії певного договору. Строк дії договору визначається сторонами на їх власний розсуд. Згідно ст.252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Початок строку чи його закінчення можуть визначатися вказівкою на календарну дату або на подію, що має неминуче настати. Таким чином, у випадку настання календарної дати або відповідної події, визначених договором, дія останнього припиняється. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Додатковими угодами № 9 від 27.12.2018 року до Договору № 10/1, № 10 від 27.12.2018 р. до Договору № 10/2 сторони передбачили, що Договори № 10/1, № 10/2 вважаються укладеними з моменту підписання сторонами і скріплення підписів печатками і діє до 31.12.2019 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов"язань за цими Договорами. Строком Договорів є час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права та виконувати свої обов"язки відповідно до Договорів.

Отже строк дії Договорів № 10/1 від 24.10.2017 року, № 10/2 від 24.10.2017 року закінчився 31.12.2019 року.

Між тим, з позовною заявою про розірвання Договорів про закупівлю робіт № 10/1 від 24.10.2017 року, № 10/2 від 24.10.2017 року позивач звернувся у квітні 2020р., тобто після закінчення строку дії даних договорів.

Отже, з вище викладеного слідує, що розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився), а відтак вимога позивача про розірвання Договорів про закупівлю робіт № 10/1 від 24.10.2017 року, № 10/2 від 24.10.2017 року є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідний висновок також міститься у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 року у справі № 910/7981/17, від 18.11.2019 року у справі № 910/16750/18.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 29951, 58 грн. за період з 24.10.2017 року по 01.04.2020 року суд зазначає наступне.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пункт 16.3. Договорів передбачає у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань Підрядник сплачує Замовнику штрафні санкції (пеню) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки.

Сума пені, заявлена до стягнення із відповідача позивачем, становить 29951, 58 грн. (7701, 55 грн. по Договору № 10/2 та 22250, 03 грн. по Договору № 10/1) .

Як вбачається з наданих позивачем розрахунків пені, позивач здійснює розрахунки за березень 2020 року, на суми невиконаних робіт, визначені довільно, в одноособовому порядку.

У той же час, при розгляді вимог про стягнення пені, суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Проте суд зазначає, що позивачем не долучено ні до матеріалів позовної заяви, ні в процесі розгляду справи пояснень та детального обґрунтованого розрахунку, на основі якого ним здійснено розрахунок розміру пені. Матеріали справи не містять доказів оплати та доказів виконання відповідачем робіт, в тому рахунку, платіжних доручень, актів приймання виконаних робіт по формі № КБ-2в, довідок про вартість виконаних будівельних робіт по формі № КБ - 3, актів приймання - передачі закінчених робіт (об"єкта будівництва). З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості встановити коли, на яку суму здійснено оплату, які саме роботи і коли згідно умов Договорів і якої вартості були виконані відповідачем, а які саме роботи і якої вартості відповідач не виконав.

Недоведеність факту виконання робіт, їх оплати не дає змоги суду перевірити правильність нарахування пені.

Суд встановив, що розрахунок пені, наданий позивачем, є необґрунтованим, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача пені на загальну суму 29951, 58 грн. задоволенню не підлягають.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати (судовий збір, витрати на професійну правничу допомогу), у зв`язку з відмовою в позові, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73 - 74, 76 - 79, 86, 129, 233, 237 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Повний текст рішення складено 07 жовтня 2020 р.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (пров. Некрасова, 2 м.Немирів Вінницької області, 22800)

3 - відповідачу (вул. Гагаріна, 35/33, кв. 20 м. Біла Церква Київської області, 09100)