РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 м. КиївСправа № 924/714/20

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕПЕТІВКА ЕНЕРГОІНВЕСТ";

про: стягнення 20.102,03 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Хмельницької області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕПЕТІВКА ЕНЕРГОІНВЕСТ" (далі - відповідач) про стягнення 20.102,03 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про постачання електричної енергії споживачу від 27.12.2018 № 21701269, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 20.102,03 грн., з яких: 17.439,03 грн. - основна заборгованість, 2.231,59 грн. - пеня, 239,58 грн. - 3 % річних та 191,83 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 15.06.2020 № 924/714/20 передано на розгляд до господарського суду м. Києва з підстав місцезнаходження відповідача у м. Києві.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 924/714/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалися судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Приписами частини 2 другого розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ (далі - Закон № 731-ІХ) встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон № 731-ІХ набрав чинності 17.07.2020.

Відтак, останній день процесуальних строків, з урахуванням пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, є 06.08.2020.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії споживачу від 27.12.2018 № 21701269 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а відповідач сплачує позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умов Договору (п. 2.1 Договору).

Пунктом 5.1 Договору визначено, що відповідач розраховується з позивачем за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною відповідачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до Договору.

Комерційною пропозицією до Договору, зокрема, визначено:

- заявлений відповідачем обсяг споживання електричної енергії на розрахунковий період здійснюється відповідачем самостійно за наступним графіком: до 25 числа місяця, що передує розрахунковому - в розмірі 25 % від авансового платежу; до 28 числа розрахункового місяця - в розмірі 75 % від авансового платежу; до 28 числа розрахункового місяця - в розмірі 100 % від авансового платежу;

- відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та заборгованість з врахуванням індексу інфляції і 3 % річних у встановленому законодавством порядку за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так відповідачем, у вересні 2019 спожито електричну енергію за Договором на загальну суму 33.967,42 грн., відповідно до таблиці нарахування та оплати за активну електроенергію.

Проте, вказана заборгованість відповідачем сплачена частково, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості сумі 17.439,03 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 2.231,59 грн., а також вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 239,58 грн. та інфляційних втрат в сумі 191,83 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 17.439,03 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 17.439,03 грн.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача неустойки у вигляді штрафу та пені за порушення грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Враховуючи положення комерційної пропозиції остаточний розрахунок за поточний місяць відповідач має здійснити до 28 числа розрахункового місяця - в розмірі 100 % від авансового платежу.

Таким чином, перший день прострочення строку виконання грошового зобов`язання є 30.09.2019 (29.09.2019 - вихідний).

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, визнав його арифметично невірним.

Враховуючи те, що за розрахунком суду сума пені є більшою ніж заявлена позивачем до стягнення - позовна вимога про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню в заявленій сумі - 2.231,59 грн., в період з 30.09.2019 по 11.03.2020.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних, визнав його арифметично невірним виходячи із невірно зазначеної початкової дати прострочення відповідачем грошового зобов`язання за Договором.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає задоволенню в сумі 235,07 грн., за розрахунком позивача враховуючи вірну початкову дату прострочення відповідачем грошового зобов`язання за Договором, а саме: 17.439,03 грн. Х 3 % / 365 Х 164.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, визнав його арифметично невірним.

Відтак позовна вимога про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат підлягає задоволенню в сумі 139,51 грн., а саме:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
10.2019 - 01.202017.439,03100,80139.51

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕПЕТІВКА ЕНЕРГОІНВЕСТ" (01004, м.Київ, Печерський район, ВУЛИЦЯ БАСЕЙНА, будинок 3, ідентифікаційний код: 37587657) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ" (29000, Хмельницька обл., місто Хмельницький, ВУЛИЦЯ СВОБОДИ, будинок 57/2, ідентифікаційний код: 42035266) основну заборгованість в сумі 17.439 (сімнадцять тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн. 03 коп., пеню в сумі 2.231 (дві тисячі двісті тридцять одна) грн. 59 коп., 3 % річних в сумі 235 (двісті тридцять п`ять) грн. 07 коп., інфляційні втрати в сумі 139 (сто тридцять дев`ять) грн. 51 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац