РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2020Справа № 910/11723/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Бабич М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Керівника Київської місцевої прокуратури № 10 (вул. Січових Стрільців, 89, м. Київ, 04053) в інтересах держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044)

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Тур Інфо" (вул. Лінійна, 17-Б, м. Київ, 03038),

2) Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держаної адміністрації) "Київський міський туристично-інформаційний центр" (вул. Кіквідзе, 21, м. Київ, 01103)

про розірвання договору

Учасники справи:

від прокуратури: Шевченко О.В.,

від позивача: Бондар-Дякуновська О.Г.,

від відповідача-1: Хурсевич С.В.,

від відповідача-2: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Керівника Київської місцевої прокуратури № 10 в інтересах держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тур Інфо" та Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київський міський туристично-інформаційний центр" про розірвання договору.

Позовні вимоги обґрунтовані істотним порушенням відповідачами зобов`язань за Інвестиційним договором № 049-13/і/118 від 07.07.2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2019 позовну заяву залишено без руху, надано прокурору строк для усунення недоліків позовної заяви.

09.09.2019 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від прокурора надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2019 відкрито провадження у справі №910/11723/19, призначено підготовче засідання на 02.10.2019.

В судове засіданні 02.10.2019 представники позивача та відповідачів не з`явилися.

01.10.2019 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду підготовчого засідання. Клопотання мотивоване тим, що ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач-1 отримав 30.09.2019. Отримання відповідачем-1 ухвали суду про відкриття провадження у справі 30.09.2019 унеможливлює підготовку відповідачем відзиву на позов та надання суду в день підготовчого засідання.

Суд, розглянувши дане клопотання та заслухавши думку представника прокуратури, дійшов висновку, що таке клопотання підлягає задоволенню, а підготовче засідання -відкладенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2019 відкладено підготовче засідання на 28.10.2019.

25.10.2019 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву з викладеним у ньому клопотанням про поновлення строку на подання відзиву.

У підготовче засідання 28.10.2019 з`явилися представники прокуратури та відповідачів, представник позивача не з`явився.

У підготовчому засіданні суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив задовольнити клопотання відповідача-1 про поновлення строку на подання відзиву та долучити відзив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та оголосити в підготовчому засіданні перерву до 20.11.2019.

15.11.2019 через відділ діловодства суду від прокуратури надійшла відповідь на відзив.

18.11.2019 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву.

У підготовче засідання 20.11.2019 з`явилися представники учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 зупинено провадження у справі № 910/11723/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18.

03.06.2020 до суду надійшло клопотання прокуратури про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2020 поновлено провадження у справі № 910/11723/19, підготовче засідання у справі призначено на 07.09.2020.

У підготовче засідання 07.09.2020 з`явилися представники прокуратури, позивача та відповідача-1.

Представник прокуратури заявив клопотання про витребування доказів підписання Додаткової угоди № 5 до інвестиційного договору.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив в задоволенні клопотання представника прокуратури про витребування доказів відмовити у зв`язку з безпідставністю.

У підготовчому засіданні судом вчинено всі дії, визначені частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження та перейти до судового розгляду справи по суті на 21.09.2020.

В судове засідання 21.09.2020 з`явилися представники прокуратури, позивача та відповідача-1. Відповідач-2 в судове засідання уповноваженого представника не направив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що відповідача-2 було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а його неявка не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представника відповідача-2.

В судовому засіданні представники прокуратури та позивача підтримали позов та просили його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача-1 проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 21.09.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07.07.2012 Головне управління економіки а інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (організатор конкурсу), Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держаної адміністрації) "Київське міське туристично-інформаційний центр" (замовник) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Київське міське довідково-інформаційне підприємство "Київміськдовідка" (інвестор) укладено інвестиційний договір на здійснення заходів зі встановлення туристичних інформаційних центрів (надалі також - інвестиційний договір).

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору, відповідно до умов інвестиційного конкурсу та поданої конкурсної пропозиції Інвестор зобов`язується здійснити заходи по встановленню Об`єкту інвестування, визначеного у п. 1.1 даного Договору, на земельних ділянках переданих у користування Замовнику і вказаних в Додатку №1 до Договору, для задоволення потреб населення (в т.ч. інформаційного характеру) і своїх комерційних цілей. Вичерпний перелік послуг населенню міститься в Додатку №4, що є невід`ємною частиною цього Договору та визначається за взаємною згодою Сторін. З ініціативи Інвестора до Додатку №4 можуть бути внесені зміни. У цьому випадку інвестор надсилає замовнику нову редакцію додатку №4, підписану зі своєї сторони у трьох примірниках. Замовник протягом двох робочих днів після отримання нової редакції додатку №4 від інвестора, підписує всі три примірники і надсилає їх організатору конкурсу, або вносить зміни до отриманого від інвестора додатку, та надсилає інвестору три примірники додатку у новій редакції, підписані зі сторони замовника. У випадку отримання від замовника нової редакції додатку №4, інвестор має право підписати всі три примірники та надіслати організатору конкурсу. У випадку отримання від інвестора або замовника нової редакції додатку №4, підписану зі сторони замовника та інвестора, організатор конкурсу протягом двох робочих днів підписує всі три примірники і надсилає інвестору та замовнику їх примірники. Протягом строку дії цього договору, за взаємною згодою інвестора, замовника та організатора конкурсу можуть бути внесені зміни до додатку №4 до договору.

У разі неможливості узгодження сторонами внесення змін до переліку послуг населенню в ТІЦ, вказаних у додатку №4 цього договору, кожна сторона самостійно має звернутися до Комісії з розгляду та прийняття рішень щодо внесення змін до вказаного переліку.

Об`єкт інвестування, згідно з п. 1.1.2 інвестиційного договору, це здійснення заходів по встановленню тимчасових споруд - туристичних інформаційних центрів (далі - «ТІЦ»), характеристики яких закріплені в Додатку № З до цього Договору, перелік складових з орієнтовною площею визначені у пункті 1.3 та додатком №1 до цього Договору, та забезпеченні їх функціонування.

У Додатку № 4 зі змінами, внесеними Додатковою угодою № 2 від 14.08.2013, сторони визначили перелік послуг населенню в ТІЦ.

Додатковою угодою № 3 до договору від 18.12.2013 в Інвестиційному договорі Товариство з обмеженою відповідальністю "Київське міське довідково-інформаційне підприємство "Київміськдовідка" було замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніверсум-2000", яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Тур Інфо".

Звертаючись до суду з позовом про розірвання вказаного інвестиційного договору на підставі ст. 651 ЦК України, прокурор посилається на те, що відповідачами з 2016 року по цей час істотно порушуються умови інвестиційного договору, а саме: відповідач-1 здійснює діяльність, яка не передбачена договором, щодо розміщення пунктів обміну валют, а відповідач-2 не забезпечує належного виконання обов`язків, визначених договором та чинним законодавством.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач-1 зазначав, що вказане звернення прокуратури до суду є протиправним і безпідставним.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" (в редакції, чинній на момент укладення Договору), що визначає загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України, інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, зокрема, об`єкти житлового будівництва, інші об`єкти власності, а також майнові права (стаття 2 Закону).

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" (у відповідній редакції) всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. За рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності (стаття 9 Закону).

Інвестиційний договір як окремий вид цивільно-правових договорів може містити положення різних видів цивільно-правових договорів залежно від предмета і цілей інвестування (договору про спільну діяльність, капітального будівництва, кредитування, купівлі-продажу, довірчого управління майном). Отже, зазначений договір передбачає як грошові, так майнові права (обов`язки) сторін договору.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог 11 ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною 2 зазначеної норми договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац 2 частини 2 статті 651 ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Отже, за імперативними приписами статті 188 Господарського кодексу України і статті 651 Цивільного кодексу України зміна (розірвання) договору можлива лише за згодою сторін або у виняткових випадках за рішенням суду у зв`язку з істотним порушенням стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При цьому право на передачу спору на вирішення суду належить виключно стороні договору.

Вказані правові висновки наведені в постанові Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 923/494/18.

Однак, суд зазначає, що у цій справі прокурор не довів перед судом в розумінні наведених норм такої істотності порушення відповідачем-1 умов інвестиційного договору, яке б давало право звернутися з позовом про його розірвання на підставі ст. 651 ЦК України.

Натомість, з огляду на критерії, визначені ст. 651 ЦК України, відсутні підстави визнавати надання відповідачем-1 додаткової послуги населенню, не передбаченої інвестиційним договором, істотним його порушенням, що призвело до завдання шкоди та позбавлення позивача того, на що він розраховувала при укладенні договору.

Суд звертає увагу, що порядок дій сторін у випадку порушення відповідачем-1 умов договору, в тому числі щодо Переліку послуг населенню, визначено у пунктах 6.9-11 договору.

Так, у пунктах 6.9-6.11 договору сторони погодили, що у випадку порушення Інвестором вперше умов Переліку послуг населенню в ТІЦ, визначених в додатку № 4 до Договору, Замовник виносить Інвестору попередження в письмовій формі та направляє його всім Сторонам Договору.

У випадку порушення Інвестором вдруге умов Переліку послуг населенню в ТІЦ, визначених в додатку № 4 до Договору, Інвестор зобов`язаний сплатити Замовнику штраф у розмірі 10 відсотків від вартості виявленої продукції в ТІЦ, що не передбачена у вказаному Переліку.

У випадку порушення Інвестором втретє умов Переліку послуг населенню в ТІЦ, визначених в додатку №4 до Договору, Замовник може ініціювати розірвання Договору в

порядку, передбаченому п. 11.4 Договору.

Згідно з п. 11.4 договору, невиконання Інвестором умов даного Договору в цілому або окремих його етапів, а саме, пунктів 1.2, 2.2, 2.3, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, 4.1.11, 4.1.12, 4.1.14, 4.1.15, 4.1.16, 4.1.21, 4.1.2 та Графіку реалізації інвестиційного проекту, даний Договір може бути достроково розірваний в односторонньому порядку Організатором конкурсу із застосуванням наступної процедури:

11.4.1. У разі невиконання Інвестором Графіку реалізації інвестиційного проекту та фінансових зобов`язань за цим Договором за пропозицією Організатора конкурсу питання розірвання договору виноситься на розгляд Комісії.

11.4.2. У разі невиконання Інвестором умов цього Договору за пропозицією одного із замовників питання розірвання цього Договору виноситься на розгляд Комісії.

11.4.3. Після розгляду Комісією та прийняття нею рішення Організатор конкурсу повідомляє інвестора про:

- необхідність безумовного виконання умов цього Договору протягом 30 (тридцяти) календарних днів;

- терміни розірвання Договору у разі не усунення Інвестором порушень його умов.

11.4.4. У разі не усунення Інвестором порушень умов цього Договору протягом 37 календарних днів з дня направлення Організатором конкурсу на адресу

Інвестора, зазначену в цьому Договорі, повідомлення про розірвання, Договір буде вважатись розірваним.

Отже, у наведених вище положеннях інвестиційного договору сторони на власний розсуд передбачили процедуру розірвання договору у випадку порушення його умов.

З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніверсум-2000" сплатило на користь відповідача-2 штраф у розмірі 26 645,47 грн (10 відсотків від вартості виявленої продукції в ТІЦ, що не передбачена у вказаному Переліку).

Третього порушення інвестором умов Переліку послуг населенню в ТІЦ зафіксовано не було, натомість, починаючи з березня 2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тур Інфо" вчиняє дії, спрямовані на внесення змін до переліку послуг населенню (додаток № 4) в порядку умов інвестиційного договору.

Так, листом №1 від 25.03.2019 відповідач-1 звернувся до відповідача-2 з проханням погодити внесення змін в розміщення ТІЦ за Договором, а також внести доповнення до додатку №4 до Договору (перелік послуг населенню) в розділ на платній основі, зокрема щодо: надання фінансових послуг (обслуговування міжнародних платіжних карт, здійснення платежів через вендерний апарат, банкомат, обмін валют, поповнення мобільних рахунків та інше); продаж безалкогольних напоїв, кави та кавових напоїв; надання рекламних послуг; продаж талонів та абонементів на паркування транспортних засобів.

З аналогічним за змістом листом відповідач-2 звернувся до позивача (лист №245-55 від 28.03.2019).

Рішенням постійної діючої конкурсної комісії по залученню інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо об`єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, утвореної розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.10.2007 №1403 (протокол №116/2019) від 02.04.2019 погоджено внесення змін до Договору на здійснення заходів зі встановлення туристичних інформаційних центрів в частині подовження терміну встановлення ТІЦ до 31.12.2020, заміни 7 адрес розміщення ТІЦ, та внесення змін до переліку послуг населенню в ТІЦ (додаток 4 до Договору); доручено позивачу та відповідачам у встановленому порядку внести відповідні зміни до Договору.

Листами №1/18-11/19 та №2/18-11/19 від 18.11.2019 відповідач-1 надав позивачу та відповідачу-2 на підпис 3 екземпляри додаткової угоди зі змінами на підписання.

Зазначені обставини також встановлені Господарським судом міста Києва під час розгляду справи № 910/18307/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тур Інфо" до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та Комунального підприємства виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київський міський туристично-інформаційний центр" про визнання додаткової угоди укладеною.

Вказаний спір зумовлений бездіяльністю відповідачів у підписанні додаткової угоди №5 до інвестиційного договору.

За наслідками розгляду вказаного спору Господарський суд міста Києва, встановивши, що відповідачі неправомірно ухилилися від підписання додаткової угоди про внесення змін до додатку №4 до Договору (в тому числі, щодо обсягу послуг, які мають надаватися населенню в ТІЦ), 22.04.2020 прийняв рішення у справі № 910/18307/19 про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Тур Інфо" та визнання укладеною додаткової угоду №5 до інвестиційного договору №049-13/і/118 від 07.07.2012 у наведеній редакції.

Відповідно до указаної Додаткової угоди № 5, зокрема, внесено зміни в Додаток №4 до Інвестиційного договору у розділі "на платній основі":

пункти:

- надання фінансових послуг (обслуговування міжнародних платіжних карт, здійснення платежів через вендорний апарат, банкомат);

- надання послуг вендорного апарату;

замінено пунктом:

- надання фінансових послуг (обслуговування міжнародних платіжних карт, здійснення платежів через вендорний апарат, банкомат, обмін валют, поповнення мобільних рахунків та інше).

Як вказано в ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2020 у справі 910/18307/19, яке набрало законної сили у встановленому порядку, не може бути поставлено під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити.

Суд відхиляє посилання прокурора на протоколи огляду місця події від 20.08.2020 та 21.08.2019, складені слідчим слідчого відділення відділу поліції № 1 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, оскільки ці документи не мають преюдиційного значення для цього спору відповідно до ст. 75 ГПК України.

Більше того, кримінальне провадження № 0004687 від 21.05.2019, на яке посилається прокурор, було закрито 18.09.2019 у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, оскільки слідством не встановлено будь-яких підтверджень протиправних дій службових осіб відповідача-2, а також наявності значної шкоди, заподіяної інтересам громадянина, держави чи громадським інтересам або інтересам власника внаслідок невчинення дій щодо невиконання умов інвестиційного договору.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Ураховуючи викладені обставини у своїй сукупності, суд зазначає, що прокурор не довів перед судом відповідними засобами доказування наявності законних підстав для розірвання інвестиційного договору на здійснення заходів зі встановлення туристичних інформаційних центрів від 07.07.2012.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Керівника Київської місцевої прокуратури № 10 в інтересах держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на прокуратуру.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 29.09.2020

Суддя Т. Ю. Трофименко