СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2020 р. Справа № 922/4126/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Геза Т.Д. , суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

за участю представників учасників справи:

від позивача за первісним позовом: Трачук О.Д., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 10.04.2019 серії ХМ №000242) - на підставі ордеру від 28.09.2020 серії ВХ №1005703; Лотоцька О.Б., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 15.03.2012 №705) - на підставі ордеру від 04.02.2020 серїі АА №113889 (повноваження перевірив секретар Господарського суду Хмельницької області Баськова Л.В.);

від відповідача за первісним позовом: Статівко С.В., виконуючий обов`язки директора на підставі наказу від 07.09.2020 №22 та витягу з ЄДРПОУ; Вишневецька Т.А., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.07.2005 №274) - на підставі ордеру від 08.01.2020 серії ХВ №693001022;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Вітагро Партнер, м.Волочиськ, Хмельницька область,

на рішення Господарського суду Харківської області від 22.06.2020 (суддя Шатерніков М.І.), ухвалене в приміщенні Господарського суду Харківської області в м.Харкові о 12год 28хв, повний текст якого складений 22.06.2020,

у справі 922/4126/19

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Вітагро Партнер, м.Волочиськ, Хмельницька область,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Агрофірма 8 Березня, с.Кіндрашівка, Куп`янський район, Харківська область,

про стягнення 3142113,25 грн

та за зустрічним позовом: Публічного акціонерного товариства Агрофірма 8 Березня, с.Кіндрашівка, Куп`янський район, Харківська область,

до відповідача за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Вітагро Партнер, м.Волочиськ, Хмельницька область,

про стягнення 143731,12грн,

ВСТАНОВИЛА:

12.12.2020 ТОВ Агрохімічна компанія Вітагро звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до ПАТ Агрофірма 8 Березня про стягнення штрафу за порушення строку поставки товару за договором поставки зерна від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф у сумі 3142113,25грн (т.1, а.с. 4-26).

10.01.2020 ПАТ Агрофірма 8 Березня звернулось до Господарського суду Харківської області із зустрічним позовом до ТОВ Агрохімічна компанія Вітагро про стягнення заборгованості за договором поставки зерна від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф у сумі 143731,12грн, з яких: основна заборгованість у сумі 141310,72грн, 1131,47грн інфляційних втрат та 1288,93грн 3% річних (т.1, а.с. 45-58).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.06.2020 у справі №922/4126/19 первісний позов ТОВ "Вітагро Партнер" про стягнення 3142113,25 грн задоволено частково; стягнуто з ПАТ "Агрофірма "8 Березня" на користь ТОВ "Вітагро Партнер" 94263,40 грн штрафу, в решті первісного позову відмовлено; зустрічний позов ПАТ "Агрофірма "8 Березня" задоволено повністю; стягнуто з ТОВ "Вітагро Партнер" на користь ПАТ "Агрофірма "8 Березня" 141310,72грн основного боргу, 1131,47 грн інфляційних втрат, 1288,93 грн 3% річних; проведено зустрічне зарахування грошових сум та судових витрат, що підлягають стягненню за первісним і зустрічним позовами; стягнуто з ТОВ "Вітагро Партнер" на користь ПАТ "Агрофірма "8 Березня" 49467,72 грн боргу. Стягнуто з ПАТ "Агрофірма "8 Березня" на користь ТОВ "Вітагро Партнер" 44975,73 грн судового збору за подачу первісного позову (т.1, а.с. 216-225).

Рішення місцевого господарського суду із посиланням на ст. ст. 193, 199, 216, 218, 231, 233 ГК України, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 549, 551, 610, 612, 629, 638, 663, 692, 712 ЦК України у частині часткового задоволення вимог за первісним позовом мотивоване доведеністю матеріалами справи факту прострочення ПАТ Агрофірма 8 Березня виконання зобов`язань за договором поставки від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф, а також обґрунтованістю нарахування неустойки у розмірі, встановленому п.8.2 цього договору.

При цьому місцевий господарський суд дійшов висновку про зменшення розміру штрафу до 3% у сумі 94263,40грн, зважаючи на те, що зобов`язання відповідачем за первісним позовом виконане на 100%; порушення зобов`язань не завдало жодних збитків іншим учасникам господарських відносин; порушення тривало менше десяти днів; позивачем не доведено вини відповідача (постачальника) у простроченні; відповідачем за зустрічним позовом завчасно вчинені дії на виконання взятого на себе зобов`язання у строки, обумовлені у договорі.

У частині задоволення зустрічних позовних вимог місцевий господарський суд дійшов висновку про доведеність позивачем за зустрічним позовом факту поставки відповідачу за зустрічним позовом товару на суму 3142113,45грн та неналежне виконання відповідачем за зустрічним позовом зобов`язань з оплати отриманого товару, а також обґрунтованістю нарахування 3% річних за період з 21.09.2019 по 09.01.2020 у сумі 1288,93грн та інфляційних втрат у сумі 1131,47грн за період з жовтня по листопад 2019 року.

ТОВ «Вітагро Партнер» із рішенням місцевого господарського суду не погодилось та 10.07.2020 звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 22.06.2018 у справі №922/4126/19 в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги за первісним позовом у розмірі 3047849,85грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом безпідставно зменшено розмір неустойки та не враховано майнові інтереси обох сторін правовідносин. Крім того, на переконання ТОВ «Вітагро Партнер», ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» при укладенні договору не врахувало можливість виникнення ризиків щодо зміщення термінів поставки зерна та не зверталося до позивача за первісним позовом із пропозицією щодо укладення додаткових угод, відтермінування термінів поставки у відповідності до п. 12.5 спірного договору. На думку скаржника, зменшення судом розміру встановленої договором штрафної санкції нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язань та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» просить апеляційну скаргу ТОВ «Вітагро Партнер» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 22.06.2020 у цій справі без змін. При цьому зазначає про відсутність зі сторони відповідача за первісним позовом протиправної поведінки в простроченні терміну поставки товару, оскільки прострочення поставки зерна мало місце через неможливість зернового складу прийняти товар у відповідні строки, про що було повідомлено позивача за первісним позовом листом від 16.08.2019 №88. Листом від 04.09.2019 зерновий склад повідомив про неможливість прийняття зерна та просив змінити заплановану поставку зерна орієнтовно до 05.10.2019, про що також було повідомлено позивача за первісним позовом листом від 05.09.2020. Отже, на думку ПАТ «Агрофірма « 8 Березня», ним вжито усіх залежних він нього заходів для недопущення господарського правопорушення, у зв`язку з чим у поведінці відповідача відсутня вина. Крім того, вказує на те, що наявність у кредитора можливості стягнути із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити надмірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Також зазначає, що прострочення строку поставки виникло з причин, які не залежали від дій відповідача; зобов`язання виконане повністю у мінімально можливі строки; відсутні докази настання негативних наслідків для позивача за первісним позовом, як і докази понесення ним збитків.

У відповіді на відзив від 31.08.2020 ТОВ «Вітагро Партнер» зазначає, що ПАТ «Агрофірма « 8 Березня», підписуючи договір поставки зерна від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф, був обізнаний з його умовами в повній мірі та усвідомлював розмір штрафних санкцій, які можуть бути застосовані до нього у випадку порушення положень договору. Крім того, вказує на те, що до спірних правовідносин не підлягає застосування рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013, оскільки це рішення стосується нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, тобто воно стосується інших правовідносин, ніж ті, що склалися між сторонами спору. Скаржник вважає, що зменшивши розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача до 3%, суд першої інстанції фактично звільнив відповідача від відповідальності за порушення господарського зобов`язання, не врахував при цьому майновий стан обох сторін, ціну товару та знехтував принципом рівності сторін договору.

Представники позивача за первісним позовом в режимі відеоконференції в Господарському суді Хмельницької області підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 22.06.2020 у справі №922/4126/19 в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги за первісним позовом у розмірі 3047849,85грн. При цьому наголосили, що в решті рішення місцевого господарського суду не оскаржується; факт поставки товару не оспорюється. Крім того зазначили, що позивачем за первісним позовом відтерміновано поставку товару до 10.09.2019, тоді як поставку здійснено 20.09.2019, а отже, судом не враховані інтереси позивача за первісним позовом; не досліджений майновий стан сторін; не встановлено надмірного тягаря для відповідача за первісним позовом; не дотримано загальних засад цивільного судочинства, зокрема, добросовісності та розумності.

Представники відповідача за первісним позовом заперечили проти вимог апеляційної скарги та просили рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. При цьому зазначили, що строк поставки товару не є тотожнім строку передачі товару; зерно на елеватор ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест» поставлялося партіями і до 16.09.2019 було у повному обсязі поставлено на елеватор; до моменту прибуття представника ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» для підписання складської накладної та акту приймання-передачі зберігання зерна на елеваторі здійснювалося за рахунок ПАТ «Агрофірма «8 Березня» на підставі договору складського зберігання. Крім того, ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» виконало всі необхідні дії задля своєчасного виконання умов договору та повідомило ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» про неприйняття зерновим складом (елеватором) зерна, що в сукупності свідчить про відсутність вини відповідача за первісним позовом та його протиправної поведінки, а отже і відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

24.04.2019 між ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» (постачальником) та ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» (назва якого змінена на ТОВ «Вітагро Партнер») (покупцем) укладений договір поставки зерна №В69-04/19ХВ-Ф, п.1.1 якого встановлено, що постачальник зобов`язався передати покупцю зерно пшениці 2019 року врожаю (товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар (т.1, а.с. 14-16).

Згідно з п.1.2 цього договору право власності на товар переходить до покупця з моменту отримання покупцем складської квитанції, здійснення передавальних написів (індосаментів) на обох частинах подвійного складського свідоцтва, підписання уповноваженими представниками накладної на отримання товару.

Відповідно до п.1.3 цього договору видаткова накладна є невід`ємною частиною договору та підписується з боку сторони особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару).

Згідно з п. 1.4 цього договору товар, що є предметом цього договору буде постачатися вперше, шляхом створення (вирощування) такого товару на відповідних сільськогосподарських угіддях (земельних ділянках), законним власником чи користувачем яких є постачальник.

Пунктом 2.1 цього договору встановлено, що кількість товару складає 682 тонн +/-5%, та буде вирощена і зібрана в 2019 році на земельній ділянці/ділянках с/г призначення, які належать постачальнику.

Якість товару має відповідати вимогам стандартів, що діють на території України та стандартам системи ISCC (InternationalSustainabilityandCarbonCertification). Остаточні вага та якість товару визначаються згідно видаткових накладних та складських документів на товар зернового складу (п.п. 2.2, 2.3 цього договору).

У п.2.5 цього договору встановлено, що передача товару у власність покупця (поставка) здійснюється на зерновому складі у строки, відповідно до п.5.1 цього договору. З урахуванням положень п.1.4 цього договору, поставка товару, раніше придбаного постачальником у третіх осіб, може бути здійснена лише за попередньою письмовою згодою покупця за окремою додатковою угодою.

Ціна товару 4400,00грн за 1 тонну, в тому числі ПДВ. Базова сума договору становить 3000000,00грн, в тому числі ПДВ. Остаточна сума договору визначається сумою всіх видаткових накладних щодо виконання цього договору поставки (п.п. 3.1-3.3 договору поставки).

Відповідно до п. 4.1 цього договору покупець здійснює попередню оплату товару в розмірі 800000,00грн, в тому числі ПДВ шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 10-х робочих днів з дати підписання цього договору.

Покупець здійснює попередню оплату товару в розмірі 2200000,00грн, в тому числі ПДВ шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 2-х робочих днів з дати підписання даного договору (п.4.2 договору поставки).

Пунктом 4.4 цього договору встановлено, що остаточний розрахунок (оплата залишку) здійснюється після переходу права власності на підставі підписаних сторонами документів, зазначених в п. 1.2 договору, протягом трьох банківських днів та/або у разі якщо існує забор гованість постачальника перед покупцем згідно укладених між ними договорів поставки товару, за бажанням по купця буде проведено взаємозалік зустрічних однорідних грошових вимог, що не потребуватиме додаткових угод (п.4.4 цього договору).

Згідно з п.5.1 цього договору постачальник зобов`язується передати покупцю товар відповідно до умов даного договору до 01.09.2019.

Покупець зобов`язується своєчасно і в повному об`ємі прийняти товар та оплатити його (п.5.2 договору поставки).

У п.5.5 цього договору встановлено, що покупець та постачальник зобов`язані укласти договір зберігання товару з зерновим складом.

Відповідно до п. 6.2 договору поставки зерна товар за даним договором поставляється покупцю партіями згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс у редакції 2010 року. Адреса та назва елеватора (зернового складу) будуть погоджені сторо нами шляхом підписання, за місяць до планової поставки товару, додаткової угоди №1 до договору поставки зерна.

Згідно з п.8.1 цього договору сторони несуть повну матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених даним договором відповідно до чинного законодавства України.

Постачальник за даним договором несе наступну відповідальність: за порушення термінів поставки товару понад 7 календарних днів сплачує покупцю штраф у розмірі 100% від вартості непоставленого (недопоставленого) товару (п.8.2 даного договору).

Згідно з п.8.3 цього договору покупець несе наступну відповідальність: за порушення терміну оплати товару відповідно до чинного законодавства України.

Договір набирає сили з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до п.12.5 даного договору будь-які зміни та доповнення до договору повинні бути викладені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками сторін.

На виконання зобов`язання за договором поставки зерна від 24.04.2019 № В69-04/19ХВ-Ф ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» 03.05.2019 перерахувало ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» 800800,73грн і 06.05.2019 - 2200002,00грн, що підтверджується випискою по банківському рахунку, а також не заперечується відповідачем за первісним позовом (т.1,а.с.165-167).

У листі від 16.08.2019 ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» просило ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» розглянути можливість продовжити кінцевий термін поставки товару зерна згідно договору від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф до 20.09.2019 у зв`язку із тим, що елеватор не має можливості прийняти зерно (т.1, а.с. 36).

ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» у відповіді на лист від 16.08.2019 повідомила ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» про те, що воно не заперечує щодо відтермінування строку поставки зерна до 10.09.2019 згідно договору поставки зерна від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф (т.1, а.с. 37).

Листом від 04.09.2019 №04-09/2019 ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест» повідомило ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» про неможливість прийняти продукцію у зв`язку з конвенцією у порту та відсутністю відвантаження з елеватора та просило відтермінувати завезення зерна орієнтовано до 05.10.2019 (т.1, а.с. 38).

05.09.2019, тобто на наступний день після отримання листа від ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест», ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» засобами електронного зв`язку звернулось до ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» з листом №95, в якому просило укласти додаткову угоду до договору від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф та відтермінувати строк поставки зерна до 15.10.2019 у зв`язку з неприйняттям зерна на елеваторі ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест» (т.1, а.с. 39-41).

20.09.2019 на виконання умов договору поставки зерна від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» передало у власність ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» пшеницю у кількості 714,116т на суму 3142113,25грн з ПДВ, а саме: пшениця 3 класу у кількості 616,376т на суму 2260047,39грн без ПДВ та пшениця 4 класу у кількості 97,74т на суму 358380,32грн без ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 20.09.2019 №185 та актами приймання-передачі від 20.09.2019 №А та від 20.09.2019 №А, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками (т.1, а.с. 17-19).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що факт отримання товару сторони спору підтверджують.

У зв`язку із несвоєчасним виконанням ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» взятих на себе зобов`язань за договором поставки зерна від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф ТОВ Агрохімічна компанія «Вітагро» звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» про стягнення штрафу за порушення терміну поставки зерна за договором у сумі 3142113,25грн (т.1, а.с. 4-26).

10.01.2020 ПАТ Агрофірма 8 Березня звернулось до Господарського суду Харківської області із зустрічним позовом до ТОВ Агрохімічна компанія «Вітагро» про стягнення заборгованості за договором поставки зерна від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф у сумі 143731,12грн, з яких: основна заборгованість у сумі 141310,72грн, 1131,47грн інфляційних втрат та 1288,93грн 3% річних (т.1, а.с. 45-58).

У підготовчому засіданні, 05.02.2020, судом першої інстанції задоволено клопотання позивача за первісним позовом про зміну назви позивача за первісним позовом на ТОВ «Вітагро Партнер», про що зазначено у мотивувальній частині ухвали від 07.02.2020 (т.1,а.с.128-130).

06.07.2020 місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення з підстав, викладених вище (т.1. а.с. 216-225).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є зменшення штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору поставки зерна від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф у вигляді прострочення поставки товару.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 22.06.2020 у справі №922/4126/19 виключно у межах доводів та вимог апеляційної скарги ТОВ «Вітагро Партнер», а саме: в частині зменшення штрафу.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у замовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 2,5 статті 267 ГК України встановлено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством. У договорі поставки за згодою сторін може бути передбачений порядок відвантаження товарів будь-яким видом транспорту, а також вибірка товарів покупцем.

Згідно із частиною 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Частиною 1 статті 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з п.5.1 договору поставки зерна від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф постачальник зобов`язався передати покупцю товар відповідно до умов даного договору до 01.09.2019.

20.09.2019 на виконання умов договору поставки від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» поставлено ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» зерно на зерновий склад ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест», що підтверджується трьохсторонніми актами приймання-передачі №А та №А, підписаними представниками покупця ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро», постачальника ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» та зберігача ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест» та скріпленими печатками юридичних осіб (т.1,а.с.18,19).

Факт виконання ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» умов договору також підтверджується видатковою накладною від 20.09.2019 №185, складеною уповноваженими представниками сторін (т.1,а.с.17), а також представниками позивача за первісним позовом в судовому засіданні апеляційної інстанції, а отже в силу приписів статті 75 ГПК України вказані обставини є приюдиційними та не підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 3 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно із частиною четвертою статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з вимогами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з п.8.2 договору поставки від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф постачальник за порушення термінів поставки товару понад 7 календарних днів сплачує покупцю штраф у розмірі 100% від вартості непоставленого (недопоставленого) товару.

За порушення ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» прийнятих на себе зобов`язань ТОВ «Вітагро Партнер» просило стягнути з відповідача штраф у розмірі 3142113,25грн, тобто у розмірі ціни договору.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно із частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 зі справи № 910/9765/18).

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно зі статтею 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до п. 6.2 договору поставки зерна від 24.04.2019 товар за даним договором поставляється покупцю партіями згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс у редакції 2010 року. Адреса та назва елеватора (зернового складу) будуть погоджені сторо нами шляхом підписання, за місяць до планової поставки товару, додаткової угоди №1 до договору поставки зерна.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники сторін зазначили, що між сторонами спору не було укладено додаткової угоди щодо адреси та назви елеватора. При цьому, представник скаржника зазначив, що обов`язок щодо виконання умов п.6.2 договора покладений на обидві сторони.

При цьому, у п.2.5 договору поставки зерна від 24.04.2019 встановлено, що передача товару у власність покупця (поставка) здійснюється на зерновому складі у строки, відповідно до п.5.1 цього договору.

У п.5.5 цього договору встановлено, що покупець та постачальник зобов`язані укласти договір зберігання товару з зерновим складом.

Відповідно до статті 1 Закону України Про зерно та ринок зерна в Україні зерновий склад - суб`єкт підприємництва, що є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобов`язань за складськими документами на зерно.

Отже, з умов договору поставки зерна від 24.04.2019 вбачається, що передача товару у власність покупця (поставка) здійснюється на зерновому складі на підставі договору з зерновим складом.

Представник ТОВ «Вітагро Партнер» в судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відеоконференції зазначила, що договір зберігання зерна позивачем за первісним позовом укладений з ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест», ТОВ «Вітагро Партнер» договірних відносин з іншими зерновими складами (елеваторами) не мало та співпрацювало лише з ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест».

З наведеного вбачається, що ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» могло здійснити поставку зерна лише на зерновий склад ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест», з яким у ТОВ «Вітагро Партнер» наявні договірні відносини.

16.08.2019, тобто до настання строку виконання зобов`язань з поставки, ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» звернулось до ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» з проханням розглянути можливість продовження кінцевого терміну поставки товару зерна згідно договору поставки від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф до 20.09.2019 у зв`язку із тим, що елеватор не має можливості прийняти зерно (т.1, а.с. 36).

ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» у відповіді на лист від 16.08.2019 повідомило ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» про те, що воно не заперечує щодо відтермінування строку поставки зерна до 10.09.2019 згідно договору поставки зерна від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф (т.1, а.с. 37).

В апеляційній скарзі ТОВ «Вітагро Партнер» визнало надання згоди на відтермінування строків поставки до 10.09.2019 (т.2, а.с. 2). Також в судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ «Вітагро Партнер» підтвердила погодження строку поставки до 10.09.2019.

Відповідно до частини 1 статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Отже, з урахуванням викладеного факт досягнення згоди між сторонами спору щодо строку поставки до 10.09.2019 в силу приписів частини 1 статті 75 ГПК України не підлягає доказуванню.

Листом від 04.09.2019 №04-09/2019 ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест» повідомило ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» про неможливість прийняти продукцію у зв`язку з конвенцією у порту та відсутністю відвантаження з елеватора та просило відтермінувати завезення зерна орієнтовано до 05.10.2019 (т.1, а.с. 38).

05.09.2019, тобто на наступний день після отримання листа від ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест», ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» засобами електронного зв`язку надіслано ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» лист №95, в якому просило укласти додаткову угоду до договору від 24.04.2019 №В69-04/19ХВ-Ф та відтермінувати строк поставки зерна до 15.10.2019 у зв`язку з неприйняттям зерна на елеваторі ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест» (т.1,а.с.39-41), факт отримання вказаного листа позивачем за первісним позовом не заперечується.

Однак, ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» жодним чином не відреагувало на цей лист; не визначило іншого місця поставки (зернового складу, елеватора), на який ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» могло відвантажити товар, що позбавило останнього можливості своєчасно виконати умови договору.

З наведеного вбачається, що ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» вживало всіх залежних він нього дій та заходів задля недопущення порушення строків поставки.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши доводи представників сторін в судовому засіданні та проаналізувавши положення договору поставки зерна, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» за усною домовленістю сторін мало поставити товар саме на зерновий склад (елеватор) ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест» та здійснило таку поставку з порушенням строків поставки з підстав відсутності у ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест», з яким у позивача був укладений договір зберігання зерна, можливості прийняття зерна на елеватор. При цьому ТОВ «Вітагро Партнер», будучи обізнаним про неможливість поставки товару на зерновий склад ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест», з яким у нього укладений договір зберігання зерна, не визначило інший зерновий склад (елеватор), на який ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» могло відвантажити зерно, що свідчить про недобросовісність дій покупця.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Принципи добросовісності, справедливості та розумності є загальною засадою зобов`язального права та регуляторами поведінки учасників цивільно-правових відносин; вони застосовуються в усіх зобов`язальних відносинах і кожен учасник повинен їх дотримуватися; обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» сумлінно здійснювало свої обов`язки за договором поставки зерна від 24.04.2019 та повідомило ТОВ «Агрохімічна компанія «Вітагро» про наявність у нього перешкод щодо своєчасного виконання умов договору поставки зерна через неприйняття його єдиним зерновим складом ТОВ «Куп`янськ Агро Інвест», з яким у ТОВ «Вітагро Партнер» наявні договірні відносини щодо зберігання зерна. Однак позивач за первісним позовом не визначив іншого місця поставки зерна, що унеможливило виконання відповідачем своїх зобов`язань у строк, встановлений договором.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» у повному обсязі виконано покладені на нього зобов`язання та поставило товар (зерно) ТОВ «Вітагро Партнер». При цьому товар був готовий до передачі покупцеві ще 16.08.2019, однак з причин, які не залежали від ПАТ «Агрофірма « 8 Березня», у строк, встановлений п.5.1 договору, поставлений не був; допущено незначне порушення строків поставки, лише десять днів, тоді як підставами для нарахування штрафу є прострочення понад сім днів, тобто фактично з моменту виникнення у позивача права на отримання штрафу до моменту фактичної поставки минуло лише два дні. При цьому ТОВ «Вітагро Партнер» не надано жодного доказу на підтвердження понесення ним збитків у зв`язку з несвоєчасним виконанням ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» зобов`язань за договором поставки зерна, а отже штраф у розмірі ціни договору 3142113,25грн є неспівмірним з наслідками порушеного зобов`язання ПАТ «Агрофірма « 8 Березня» за договором поставки зерна.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суді від 18.03.202 у справі № 902/417/18.

Суд також зауважує, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №904/1936/19, від 12.05.2020 у справі №910/9767/19, від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 25.02.2020 у справі № 903/322/19, від 07.04.2020 у справі № 904/1936/19.

Отже, вирішуючи питання про зменшення нарахованого відповідачу штрафу, місцевий господарський суд враховував: ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором (поставка товару (зерна) здійснена у повному обсязі ще до звернення позивача із позовом); прострочення виконання зобов`язань становить не значний період (2 дні з моменту виникнення у позивача права на застосування штрафних санкцій); ненадання позивачем будь-яких доказів, які б підтверджували наявність у нього збитків саме у зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання зобов`язання за договором; добросовісність відповідача та відсутність його вини у неможливості зерновим складом прийняти товар; бездіяльність позивача щодо визначення місця поставки товару.

З огляду на всі фактичні обставини справи та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, з урахуванням принципу пропорційності, зважаючи на поведінку сторін, відсутність доказів понесення позивачем за первісним позовом збитків, з метою дотримання балансу інтересів сторін місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміну неустойки до 94263,40грн

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ст.91 ГПК України).

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ТОВ «Вітагро Партнер» в апеляційній скарзі не вказує, які саме норми матеріального чи процесуального права порушені судом при прийнятті оскаржуваного рішення, а лише посилається на норми права, які регулюють спірні правовідносини, та зазначає, що судом першої інстанції не враховано майновий стан сторін. При цьому скаржник не надає будь-якого доказу на підтвердження свого скрутного становища чи на підтвердження майнового стану відповідача. Тоді як, визначення майнового стану сторін не є обов`язковою та єдиною умовою для визначення підстав для зменшення штрафних санкцій.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ «Вітагро Партнер» не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Харківської області від 22.06.2020 у справі №922/4126/19 з урахуванням меж його перегляду, визначених частиною 1 статті 269 ГПК України, слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги ТОВ «Вітагро Партнер».

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст.276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітагро Партнер» залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Харківської області від 22.06.2020 у справі №922/4126/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складений 06.10.2020.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Т.Д. Геза

Суддя В.В. Лакіза