ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року м.Дніпро Справа № 904/3181/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020, постановлену суддею Ніколенко М.О., у справі №904/3181/20

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград

про стягнення 160 965,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 у справі №904/3181/20 повернуто без розгляду з підстав не усунення недоліків позовної заяви у визначений судом строк (ч.4 ст.174 ГПК України) позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград про стягнення 160 965,70 грн.

Не погодившись із вказаною ухвалою господарського суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм процесуального права, зокрема на безпідставне повернення заяви, оскільки недоліки позову усунуті заявником, просить ухвалу господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що в заяві про усунення недоліків позовної заяви позивач, на вимогу суду, деталізував у прохальній частині позову загальну суму позовних вимог (160 965,70), яка складається з двох нарахувань а саме, просив стягнути штраф у сумі 150 280,00 грн, нарахований в порядку ст.122 Статуту залізниць України, а також платежі, нараховані за проведення робіт, пов"язаних із переважуванням та відвантажуванням надлишку вантажу в сумі 10 685,70 грн (додаткові платежі).

Апелянт не погоджується з висновком суду про відсутність детального розрахунку додаткових платежів за надані в процесі перевезення послуги. Так, позивачем до позовної заяви додано копію накопичувальної картки №22010023 (24019028) від 22.01.2020 та копію акту загальної форми №14 від 28.12.2019, який складений у відповідності до п.3 Правил складання актів. У даному акті засвідчено факт перевантажування надлишку вантажу масою 1580 кг із вагонів №63162366 та №59670059 у вагон №44630954. Вказаний акт є лише підставою для нарахування додаткових платежів. Згідно ж з нормами п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, всі нарахування та дані відображені у накопичувальній картці №22010023 (24019028) від 22.01.2020, яка містить детальний розрахунок за кожною додатковою послугою окремо, яка в свою чергу, додана до позовної заяви.

Таким чином, з урахуванням того, що подана позовна заява містить в описовій частині обґрунтований розрахунок загальної суми позову, позивачем додано до позовної заяви окремі розрахунки суми штрафу та розрахунок додаткових нарахувань у формі накопичувальної картки, проведено деталізування загальної суми позову в прохальній частині шляхом подання заяви про усунення недоліків позову, апелянт вважає, що позовна заява №ДН-4-2/1259 від 09.06.2020 повністю відповідає вимогам, встановленим ст.ст.162, 164, 172 ГПК України.

Звертає увагу суду, що позивач не позбавлений права протягом розгляду справи подавати додаткові докази, пояснення, заяви, тощо для забезпечення належного розгляду справи.

Зауважує, що на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог, тому висновок суду про відсутність розрахунку позовних вимог, який міститься у доказах, є передчасним. Суд, на стадії відкриття провадження у справі, має надати оцінку доказам, доданим до позову, виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належного оформлення позовної заяви відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті.

Відповідач у справі Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористався, що, в свою чергу, на підставі ч.3 ст.263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення (ухвали) суду першої інстанції. Про надання строку для подачі відзиву повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням №016, наявним у справі.

При цьому, слід зауважити, що суд апеляційної інстанції обмежений тридцятиденним строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції (ч.2 ст.273 ГПК України).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.08.2020 (колегією суддів у складі: головуючий, доповідач Іванов О.Г., судді Дармін М.О., Антонік С.Г.) скаржнику відновлено строк для подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 у справі № 904/3181/20; з урахуванням приписів ч.2 ст.271 ГПК України апеляційну скаргу вирішено розглядати у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін; сторонам наданий строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

У червні 2020 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення 160 965,70 грн.

В прохальній частині позову позивачем зазначено, що вказана сума включає штраф та "додаткові платежі".

Позовні вимоги мотивовані невірним зазначенням відповідачем маси вантажу у накладній за вагонами №№ 63162366, 59670059, за що передбачене нарахування штрафу згідно ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України, а також оплата додаткових платежів, пов"язаних з перевантаженням цих вагонів.

Ухвалою господарського суду від 22.06.2020 позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" № 24-4-2/1259 від 09.06.2020 залишено без руху з підстав недотримання заявником вимог ст.162 ГПК України; надано позивачу строк до 10.07.2020 для усунення недоліків позовної заяви, а саме надання суду письмових пояснень, з деталізуванням суми 160 965,70 грн. у прохальній частині позову за кожним окремим нарахуванням, зокрема, нарахуванням "додаткових платежів".

Вказану ухвалу господарського суду від 22.06.2020 позивачем отримано 30.06.2020, що підтверджується поштовим повідомленням № 684 (а.с.17).

08.07.2020 на адресу Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява позивача про усунення недоліків позову, в якій позивач зазначив, що сума 160 965,70 грн. складається зі штрафу у розмірі 150 280 грн. та додаткових платежів, що нараховані у зв`язку із затримкою даних вагонів за актом загальної форми № 14 для проведення робіт, пов`язаних із перевантаженням та відвантаженням надлишку вантажу (користування вагонів, маневрова робота, зважування) у розмірі 10 685,70 грн.

Як вже зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 у справі №904/3181/20 матеріали позовної заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград про стягнення 160 965,70 грн. повернуто без розгляду з підстав не усунення позивачем недоліків позовної заяви у визначений судом строк (ч.4 ст.174 ГПК України).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався положеннями ч.4 ст.174 ГПК України та дійшов висновку, що Позивачем не виконані вимоги ухвали суду від 22.06.2020 щодо деталізуванням сум "додаткових платежів" та не усунуто недоліки позову, а зазначення загальної фрази "додаткові платежі, що нараховані за актом загальної форми" та суми усіх платежів разом суд не визнав належним викладенням позовних вимог та деталізованим розрахунком позову.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

За приписами ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити:1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, встановивши, що позивачем при поданні позову не дотримано ст.162 ГПК України, зокрема п.4 ч.3 цієї статті, хоча, на думку колегії суддів, порушення зазначене господарським судом відповідає п.3 ч.3 ст.162 ГПК України, господарським судом обґрунтовано постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 22.06.2020 та надано заявнику строк до 10.07.2020, на усунення вказаних недоліків.

Положеннями частин 4, 6 ст.174 ГПК України визначено, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно з матеріалами справи ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 22.06.2020 позивачем отримано 30.06.2020, що підтверджується поштовим повідомленням № 684 (а.с.17), а 08.07.2020 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Таким чином, позивач надав заяву про усунення недоліків позову у визначений судом строк.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на не усунення недоліків позовної заяви позивачем, оскільки останнім не деталізовано суми "додаткових платежів", з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірникахіз зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Таким чином, нормами чинного законодавства всі належні залізниці платежі за додаткові послуги об`єднані в одну групу "додаткові послуги", вид та вартість яких окремо за кожною послугою міститься у накопичувальній картці.

Відповідно до п.3, 4 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинні містити, зокрема зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Під вимогою розуміється матеріально правова вимога, тобто предмет позову.

Предметом позову, як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, є спосіб захисту цього права чи інтересу.

Позивачем у позовній заяві, з урахуванням заяви про усунення недоліків, визначено предметом позову стягнення суми в розмірі 160 965,70 грн, яка складається з 150 280,00 грн. штрафу за неправильно зазначену в накладній масу вантажу та 10 685,70 грн додаткових платежів, нарахованих за проведення робіт, пов"язаних з перевантажуванням та відвантаженням надлишку вантажу.

Як правильно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, правомірність нарахування, розмір платежів за актами загальної форми, накопичувальними картками мають бути доведені позивачем, а суд має надати оцінку правомірності кожному нарахуванню (користування вагонів, маневрова робота, зважування тощо) окремо.

В той же час, з урахуванням положень п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, правильним є зазначення у прохальній частині позовної заяви загальної суми додаткових послуг, конкретизація яких із вартісним визначенням наведена у акті загальної форми №14 від 28.12.2019 та накопичувальній картці №24019028 від 22.01.2020, правомірність нарахування яких, як і їх розмір, має перевірити суд при розгляді справи по суті.

Таким чином, господарським судом безпідставно повернуто позовну заяву всупереч поданій у відповідний строк позивачем заяві про усунення недоліків позовної заяви, тобто, судом порушені вимоги ч.6 ст.174 ГПК України.

Згідно зі ст.280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, при цьому судом першої інстанції порушені норми процесуального права, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді справи, що є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області, з подальшим направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 271, 275, 277, 280-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 у справі № 904/3181/20 скасувати.

Справу № 904/3181/20 передати до Господарського суду Дніпропетровської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до Глави 2 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розподіл сум судового збору, в тому числі і за подачу апеляційної скарги, здійснити Господарському суду Дніпропетровської області за результатами розгляду справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 30.09.2020.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік