ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/856/20

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Прижбило О.В.,

розглядаючи справу №916/856/20

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (вулиця Грушевського, будинок 1Д, місто Київ, 01001, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Бакгора Османа ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 11728,31 грн.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бакгора Османа про стягнення 11728,31 грн., з яких 9734,57 грн. заборгованості за кредитом, 1078,34 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 720,72 грн. пені, 194,68 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

Ухвалою від 03.04.2020 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 29.04.2020.

29.04.2020 судом постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, про дату, час та місце судового засідання учасників повідомити додатково після скасування обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою від 12.06.2020 призначено судове засідання на 13.07.2020. 13.07.2020 судом відкладено розгляд справи на 29.07.2020.

29.07.2020 судове засідання не відбулося, оскільки у зв`язку з виявленням у працівника господарського суду Одеської області лабораторно підтвердженого випадку захворювання вірусом COVID-19, 29.07.2020 Державною установою «Одеський обласний лабораторний центр МОЗ України» в адміністративній будівлі суду проводилися дезінфікуючі заходи, у зв`язку з чим доступ до будівлі був обмежений.

Ухвалою від 31.07.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів з власної ініціативи, перенесено судове засідання на 19.08.2020.

19.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 16.09.2020.

16.09.2020 судом складено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 23.04.2018 відповідачем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку (далі - Заява), згідно з умовами якої приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті: http://privatbank.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування, - та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.

Вказує, що відповідно до Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_2 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку. Зазначає, що позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 10000,00 грн. Строк повернення кредиту становить 08.02.2020, відповідач у встановлені строки не погасив заборгованість, у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за Договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку відповідач станом на 10.02.2020 має заборгованість у розмірі 11728,31 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 9734,57 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1078,34 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 194,68 грн., заборгованості з пені у розмірі 720,72 грн.

Позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, яке було задоволено, однак, надалі суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Втім, суд враховує, що позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи без виклику, і тому вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності представника позивача.

Відповідач у судові засідання не з`явився, явку представника не забезпечив, будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.ч.3,7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

П.4 ч.6 ст. 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

За письмовою заявою відправника/адресата строк зберігання поштових відправлень, внутрішніх поштових переказів може бути продовжений за додаткову плату до двох місяців з дня надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Водночас, суд зазначає, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №916/2349/17).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

23.04.2018 Фізична особа-підприємець Бакгор Осман підписав Заяву на відкриття рахунку та анкету про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, відповідно до якої йому було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 у національній валюті.

Із змісту заяви від 23.04.2018 вбачається, що ФОП Бакгор Осман приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - Умови та правила), які розміщено на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування.

15.01.2020 банк направив клієнту повідомлення про неналежне виконання своїх зобов`язань за договором за вих. №80423OD33S0WS (а.с.44-46).

Щодо вимоги про стягнення основної суми заборгованості суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За приписами ст. 526 ЦК України, з якими кореспондуються положення ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

За таких обставин, укладений між банком та відповідачем договір, який за своєю суттю відноситься до кредитних договорів, є підставою для виникнення у сторін за цим договором кредитних правовідносин відповідно до ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується наданою до матеріалів справи банківською випискою.

З огляду на те, що відповідачем не надано доказів виконання своїх зобов`язань в частині оплати кредитного ліміту своєчасно та в повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 9734,57 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам, зокрема, поточні рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

З огляду на норму ч. 1 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Тобто, норми чинного законодавства надають сторонам договору банківського рахунку можливість передбачити в ньому положення про надання банком кредиту, який надається понад залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта в цьому банку в межах заздалегідь обумовленої суми шляхом дебетування його рахунка. Таке кредитування рахунка клієнта надає останньому можливість здійснювати платежі за умови відсутності або недостатності грошових коштів на його рахунку (така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 914/504/18).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України встановлено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №916/548/19).

Як встановлено судом, у заяві відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 23.04.2018 (т.1 а.с.15) процентна ставка не зазначена. Також у цій заяві відсутні умови про застосування до відповідача відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання та, відповідно, не визначено її розміру, як і розміру комісії за користування кредитом.

Щодо посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, то необхідно зазначити таке.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).

Згідно з ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наданий позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 16-32), суд встановив, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказаний документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені), комісії за користування кредитом, та, зокрема, саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахувань.

Також судом встановлено, що витяг з Умов та Правил користування банківськими послугами не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23.04.2018 шляхом підписання заяви про відкриття банківського рахунку.

При цьому, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №916/548/19)..

Аналогічно витягу з Умов та Правил надання банківських послуг суд розцінює і тарифи банку (а.с.34 (оборотна сторона, 33). Роздруківка щодо тарифів не містить підпису відповідача, відсутні докази направлення такої роздруківки відповідачеві, таким чином, суд не може надати оцінку даним тарифам як частині кредитного договору.

З урахування вказаного, суд доходить висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів, за користування кредитними коштами, комісії за користування кредитом, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає недоведеними вимоги позивача про стягнення заборгованості за процентами, пенею та комісією.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 207, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1056-1, 1066, 1069 ЦК України, ст.ст. 193 ГК України, ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.ст.46, 53, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (вулиця Грушевського, будинок 1Д, місто Київ, 01001, ) до Фізичної особи-підприємця Бакгора Османа ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення 11728,31 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бакгора Османа ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (вулиця Грушевського, будинок 1Д, місто Київ, 01001, ) 9734,57 грн. заборгованості, 1744,66 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку із перебуванням судді Волкова Р.В. на лікарняному з 23.10.2020 по 01.10.2020 повний текст рішення складений та підписаний 02 жовтня 2020 р.

Суддя Р.В. Волков