ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2020 справа № 914/1830/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Гулія Юрія Івановича, м. Миколаїв, Миколаївський район, Львівська область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни, м. Львів

про: стягнення заборгованості в сумі 22 069,84 грн.

Представники сторін:

від позивача: Костків Н.С. - адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001202, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1039101

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

24.07.2020 р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Фізичної особи-підприємця Гулія Юрія Івановича до Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни простягнення заборгованості в сумі 22 069,84 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 29.07.2020 року судом постановлено відкрити провадження у справі № 914/1830/20 за правилами спрощеного позовного провадження і розгляд справи по суті призначити на 26.08.2020 р.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 26.08.2020 р. судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 28.09.2020 р.

28.09.2020 р. в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився представник позивача, просив суд позовні вимоги задоволити повністю з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях, наданих у судовому засіданні. Долучив до матеріалів справи за вх.№ 28059/20 від 28.09.2020 р. оригінал квитанції про відправку 13.07.2020 р. позовної заяви з додатками відповідачу.

28.09.2020 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, письмового відзиву на позов на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, місце та дату судового засідання за адресою відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 79044, м. Львів, вул. Мельника, буд. 8а, кв. 31 (докази містяться в матеріалах справи).

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, відзиву на позовну заяву на адресу суду не подав станом на час прийняття рішення у даній справі судом.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, не заперечив у визначеному Законом порядку проти розгляду справи за його відсутності, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав. З огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору, суд вважає за можливе ухвалити рішення в цій справі за наявними у ній доказами, враховуючи, що поданих в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи та прийняття судового рішення у справі № 914/1830/20.

В судовому засіданні 28.09.2020 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Правова позиція позивача.

11.12.2019 року між ФОП Гулій Юрієм Івановичем та ФОП Ковалик Галиною Романівною укладений договір про надання транспортно-експедиційних послуг № КТ19-01030 (надалі - Договір), згідно з яким ФОП Гулій Ю.І. виступає як перевізник, а ФОП Ковалик Галина Романівна - Експедитор. Договір перевезення укладено у формі договору-заявки, яким визначені загальні умови перевезення. Відповідно до п.1 загальних умов перевезення, дана заявка при відсутності довготермінового договору між «Експедитором» і «Перевізником» має силу договору на разове перевезення. На підставі даного договору Перевізником була надана послуга перевезення вантажу по маршруту 29800 LesLandes (Франція) - м. Полтава (Україна), що підтверджується СМR (міжнародна товаро-транспортна накладна) та підписаним між ФОП Гулій Ю.І. та ФОП Ковалик Г.Р. актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №613 від 24.12.2019р.

Виконання рейсу було завершено 24 грудня 2019р., про що виставлені: рахунок №613 від 24.12.2019р і акт здачі прийняття робіт №613 від 24.12.2019р. Відповідно до умов Договору-заявки про надання транспортно-експедиційних послуг № КТ19-01030 від 11.12.2019р., вартість перевезення становила 54 264,00 грн. безготівкового розрахунку на протязі 7-10 банківських днів по отриманні оригіналів документів. Документи для оплати за надані послуги перевезення ФОП Ковалик Галиною Романівною отримано 20.01.2020 р. (підтверджується накладною з Нової пошти).11.02.2020 р. на рахунок ФОП Гулій Ю.І. була здійсненна часткова оплата за надані послуги перевезення вантажу: у сумі 9 264 грн., платіжним дорученням №890 від 11.02.2020 р., 26.02.2020 р. було сплачено 10 000 грн., платіжним дорученням № 908, 25.03.2020р. сплачено 10 000 грн. платіжним дорученням № 945. 06.05.2020р. ФОП Гулій Ю.І. скеровано на юридичну адресу відповідача - ФОП Ковалик Г.Р. претензію на суму боргу 25000,00 грн. Відповіді на претензію не отримано, однак 12.06.2020р. ФОП Ковалик Г.Р. сплатила ФОП Гулій Ю.І. ще 5000,00 грн. (платіжне доручення №1015). Отже, станом на 06.07.2020р. заборгованість ФОП Ковалик Г.Р. перед ФОП Гулій Ю.І. за надані послуги перевезення вантажу становить 20 000,00 грн.

Частиною 1 ст. 916 ЦК України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата. Надання позивачем послуг згідно заявки № КТ19-01030 від 11.12.2019р. підтверджується копіями наступних документів: міжнародною товарно - транспортною накладною (СМR) від 24.12.2019 року; актом надання послуг №613 від 24.12.2019 року на суму 54264 грн. 00 коп.

31.12.2019 року сторонами складено Акт звірки взаємних розрахунків за 2019р., яким підтверджено заборгованість ФОП Ковалик Г.Р. на користь ФОП Гулій Ю.І. на суму 54 264,00 грн. Згідно умов заявки КТ19-01030 від 11.12.2019р. визначено, що оплата здійснюється в безготівковому порядку, на протязі 7-10 днів по отриманню оригіналів документів.

Документи 17.01.2020 року були направлені на адресу відповідача поштовим перевізником ТОВ НОВА ПОШТА за експрес-накладною №3513. За даними сервісу відстеження ТОВ НОВА ПОШТА, що обліковується у вільному доступі в мережі Інтернет за адресою https/.ua/tracking, вказане відправлення було отримане одержувачем 20.01.2020 року. Тобто кінцевий строк розрахунку - 31.01.2020 року. Всупереч цьому, Відповідач з простроченнями платежів здійснив часткову оплату (чотирма платежами) в розмірі 34264,00 грн. Проведення часткової оплати за надані послуги додатково підтверджує факт отримання документів та відсутність претензій до Перевізника. В телефонних переговорах з представником Експедитора, ФОП Ковалик Г.Р. підтверджувала готовність провести остаточний розрахунок в найкоротші терміни.

Однак станом на 08.07.2020 оплата відповідачем не здійснена, заборгованість по договору складає 20000,00 грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що частиною 1 ст.611 Цивільного кодексу України встановлено - «У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: "... 3) сплата неустойки". Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Оскільки розмір пені в договорі №160 від 05.09.2019р. не визначений, застосуванню підлягає ст. 3 Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» - «Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня».

Таким чином, за прострочення виконання грошового зобов`язання, Відповідачу позивачем нарахована пеня за період з 01.02.2020р. до 07.07.2020р. в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що становить 1 550.82 грн. (розрахунок пені позивачем наведено в додатку 16).

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані інфляційні збитки в розмірі 260.00 грн. (розрахунок наведено в додатку до позовної заяви 17); 3% річних за користування грошовими коштами становить 259.02 грн. (розрахунок позивачем наведено в додатку до позовної заяви 17)

Отже загальна сума заборгованості, згідно розрахунку приведеного позивачем, становить 22 069,84 грн., з них: 20 000,00 - основний борг; 1 550,82 грн. - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу; 260,00 грн. - інфляційні збитки; 259,02 грн. - 3% річних.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2102,00 грн. та 2 000,00 грн. витрат на правову допомогу, відповідно до договору про надання правової допомоги, укладеного з Адвокатським бюро «Наталії Костків» від 24.06.20 р.

Правова позиція відповідача.

28.09.2020 р. відповідач в судове засідання з розгляду справи по суті явки свого представника не забезпечив, хоча належно був повідомлений про час, місце та дату судового засідання за адресою відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 79044, м. Львів, вул. Мельника, буд. 8а, кв. 31 (докази містяться в матеріалах справи). Відповідач вимог ухвали суду від 29.07.2020 р. не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, проти позову у визначеному Законом порядку не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, оглянувши подані оригінали документів представником позивача, заслухавши представника позивача, суд встановив наступне.

11.12.2019 року між ФОП Гулій Юрієм Івановичем (перевізник за договором, позивач у справі) та ФОП Ковалик Галиною Романівною (експедитор за договором, відповідач у справі) укладено договір-заявку про надання транспортно-експедиційних послуг № КТ19-01030 (надалі договір про надання транспортно-експедиційних послуг). Договір укладено у формі договору-заявки, яким визначені загальні умови перевезення. Відповідно до п.1 договору про надання транспортно-експедиційних послуг загальних умов перевезення, дана заявка при відсутності довготермінового договору між «Експедитором» і «Перевізником» має силу договору на разове перевезення.

Вказаний договір укладений у спрощений спосіб - шляхом договору-заявки. Застосований сторонами спосіб укладення договору перевезення узгоджується із звичаями ділового обороту, що склалися в галузі вантажних перевезень та відповідає положенням ст.181 Господарського кодексу України, відповідно до якої, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Сторонами дотриманий порядок укладання такого виду договорів, передбачений ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України, відповідно до якої укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної, а також дотримано письмової форми.

Статтею 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі. Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення: місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

На підставі договору про надання транспортно-експедиційних послуг позивачем (перевізником) була надана послуга перевезення вантажу відповідачу по маршруту 29800 LesLandes (Франція) - м. Полтава (Україна). Вказане підтверджується СМR (міжнародна товаро-транспортна накладна) від 24.12.2019р. та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №613 від 24.12.2019р., який підписаний представниками сторін та підписи засвідчені печатками фізичних осіб-підприємців та долучені позивачем до матеріалів справи.

Виконання рейсу було завершено 24 грудня 2019р., про що виставлені наступні документи, а саме: рахунок-фактура №613 від 24.12.2019р і акт здачі прийняття робіт №613 від 24.12.2019р. Відповідно до умов Договору-заявки про надання транспортно-експедиційних послуг № КТ19-01030 від 11.12.2019р., вартість перевезення становила 54 264,00 грн. безготівкового розрахунку на протязі 7-10 банківських днів по отриманні оригіналів документів (п. 2 додаткових умов договору-заявки). Документи для оплати за надані послуги перевезення ФОП Ковалик Галиною Романівною отримано 20.01.2020 р. (підтверджується накладною з Нової пошти). 11.02.2020 р. на рахунок ФОП Гулій Ю.І. була здійсненна часткова оплата за надані послуги перевезення вантажу у сумі 9 264,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №890 від 11.02.2020 р.; 26.02.2020 р. відповідачем було сплачено 10 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 908; 25.03.2020р. відповідачем було сплачено 10 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 945, 12.06.2020 р. відповідачем було сплачено 5 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1015.

Відповідач частково розрахувався за надані послуги перевезення відповідно до укладеного договору про надання транспортно-експедиційних послуг, перерахувавши позивачу загальну суму 34 264,00 грн. згідно вказаних вище платіжних доручень.

Отже, станом на момент звернення позивача до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги перевезення вантажу становила 20 000,00 грн.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.12.2019 р. становить 54 264,00 грн. Вказаний акт звірки взаємних розрахунків підписаний позивачем та відповідачем, підписи засвідчені печатками сторін договору.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Підставою для звернення позивача з даним позовом до суду слугувало те, що відповідач в порушення умов договору не здійснив повної оплати за надані послуги перевезення.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач надав транспортні послуги з перевезення вантажу на загальну суму 54 264,00 грн. Відповідач здійснив часткову оплату за надані транспортно-експедиційні послуги в розмірі 34 264,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які долучені до матеріалів справи, а саме: платіжне доручення № 890 від 11.02.2020 р. на суму 9 264,00 грн.; платіжне доручення № 908 від 26.02.2020 р. на суму 10 000,00 грн.; платіжне доручення № 945 від 25.03.2020 р. на суму 10 000,00 грн.; платіжне доручення № 1015 від 12.06.2020 р. на суму 5 000,00 грн. Відтак, сума основної заборгованості відповідача перед позивачем за надані транспортно-експедиційні послуги становить 20 000,00 грн. Доказів погашення основної заборгованості сторонами на день ухвалення рішення у справі не подано. Протилежного відповідачем суду не доведено.

Таким чином, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що обґрунтованою до стягнення з відповідача є сума боргу за надані транспортні послуги в розмірі 20 000,00 грн. на час ухвалення рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 01.02.20 до 07.07.20 в розмірі 259,02 грн.; втрати від інфляції за період з 01.02.20 до 07.07.20 в розмірі 260,00 грн. Суд звертає увагу, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу (п.4.1, п.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань"). Крім цього, інфляційні втрати та відсотки річних не є способом забезпечення виконання зобов`язання, на відміну від пені, тому їх стягнення є допустимим незалежно від підстав/порядку їх застосування договором.

Перевіривши розрахунки здійснені позивачем, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 259,02 грн. та втрат від інфляції в розмірі 260,00 грн. є обґрунтована, підтверджується матеріалами справи, а відтак підлягає до задоволення.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за період з 01.02.2020 р. до 07.07.2020 р. в розмірі 1 550,82 грн. відповідно до розрахунку, який долучений позивачем до матеріалів справи.

Щодо стягнення з відповідача нарахованої пені, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відтак, пеня може бути стягнута з боржника, якщо її розмір встановлений укладеним між сторонами договором.

Як вбачається з матеріалів справи, договором про надання транспортно-експедиційних послуг № КТ19-01030 від 11.12.2019 р., який укладений між позивачем та відповідачем не передбачено такого виду відповідальності як стягнення пені за невиконання зобов`язань за укладеним договором.

На підставі наведеного, суд відмовляє позивачу в стягненні з відповідача нарахованої пені в розмірі 1 550,82 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання професійної правової допомоги від 24.06.2020 р., який укладений між Адвокатським бюро «Наталії Костків» та ФОП Гулієм Ю. І., акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 07.07.2020 р. Повноваження Костків Наталії Степанівни як адвоката підтверджені копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001202 від 28.09.2018 р. та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1039101, виданим 24.12.2019 р., які долучені до матеріалів справи.

У акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 07.07.2020 р. вказано, що 1 година роботи адвоката становить 500,00 грн. Надані адвокатом послуги включають: вивчення матеріалів справи - 1 година, 500,00 грн.; аналіз законодавства та судової практики в подібних справах - 1 година, 500,00 грн.; підготовка та подання позову - 2 години - 1000,00 грн. Разом 4 години, вартістю 2 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем також долучено до матеріалів справи квитанцію до прибуткового касового ордера № 8 від 07.07.2020 р. на суму 2 000,00 грн.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позовній заяві зазначено попередній розрахунок суми судових витрат, з якого вбачається, що розмір судового збору за подання цього позову становить 2 102,00 грн., вартість витрат на професійну правничу допомогу становить 2 0000,00 грн.

Відповідно до положень ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні матеріали готувалися адвокатом Костків Н.С.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Враховуючи статтю 28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2020 р. між Адвокатським бюро «Наталії Костків» та ФОП Гулієм Ю. І., укладено договір про надання професійної правової допомоги, загальна вартість правової допомоги у даній справі становить 2 000,00 грн., а саме: вивчення матеріалів справи - 1 година, 500,00 грн.; аналіз законодавства та судової практики в подібних справах - 1 година, 500,00 грн.; підготовка та подання позову - 2 години - 1000,00 грн. Разом 4 години, вартістю 2 000,00 грн.

Позивачем долучено до матеріалів справи акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 07.07.2019 р. на 2 000,00 грн.

На час ухвалення рішення у даній справі від відповідача на адресу суду не поступало клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу позивача, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлена представником позивача сума на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є співмірною із складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, розмір витрат підтверджено поданими у справі доказами.

Оцінивши наявні матеріали справи та беручи до уваги, що відповідач не заперечив проти суми заявленої позивачем до стягнення за надання професійної правничої допомоги, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду.

Доказів погашення заборгованості, що заявлена до стягнення позивачем, сторонами на день ухвалення рішення у справі не подано.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку суду надані позивачем докази, про які суд вказував вище, є вірогідними. Відповідач не подав доказів на спростування вірогідності доказів наданих позивачем та не подав доказів, які б суд міг визнати більш вірогідними ніж ті, що наявні у матеріалах справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

За таких обставин, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а відтак, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задоволити частково, стягнути з відповідача 20 000,00 грн. основного боргу, 260,00 грн. - втрат від інфляції, 259,02 грн. - 3% річних, 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решта позовних вимог в частині стягнення пені суд відмовляє.

На підставі положень ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір необхідно покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 954,30 грн., а решта суми судового збору залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, ст.ст. 236-241, 327 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з відповідача: Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь позивача:Фізичної особи-підприємця Гулія Юрія Івановича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 20 000,00 грн. основного боргу, 260,00 грн. - втрат від інфляції, 259,02 грн. - 3% річних, 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1 954,30 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 05.10.2020 р.

Суддя О.З. Долінська