УХВАЛА

попереднього засідання

м. Київ

16.09.2020Справа № 910/5297/20
За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

Суддя Мандичев Д.В.

секретар судового засідання Судак С.С.

Представники учасників:

від боржника -Титорчук С.Ф.

від КП "Київетеплоенерго" -Кодзерський А.В.

від АТ "Правекс Банк"- Цермолонський І.М.

від АТ "ПриватБанк"-Куценко О.В.

керуючий реструктуризацією - Шевченко В.Є.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про відкриття справи про неплатоспроможність було залишено без руху, встановлено заявнику строк десять днів з дня вручення цієї ухвали на усунення її недоліків, встановлено спосіб усунення недоліків заяви про відкриття справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

04.05.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про усунення недоліків, встановлених ухвалою Господарського суду від 21.04.2020 залучено до матеріалів справи належні докази.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.05.2020 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду, підготовче засідання суду призначено на 20.05.2020, вкликано для участі у судовому засіданні боржника або представника та визначених автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражних керуючих Шевченко Ю.І., Сорокіна М.І. та Насадюка В.В., яким встановлено строк для подачі до суду заяв про їх участь у справі до 18.05.2020, зобов`язано заявника надати у засідання суду оригінали документів, копії яких приєднано до поданої заяви, заборонено заявнику відчужувати майно.

12.05.2020 до Господарського суду м. Києва заява арбітражного керуючого Комлика І.С. про участь у справі.

13.05.2020 до суду надійшла заява арбітражного керуючого Бандуристого Р.С. про участь у справі.

13.05.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Сиволобова М.М. про участь у справі.

14.05.2020 до суду надійшла заява арбітражного керуючого Шевченко Ю.І. про участь у справі.

18.05.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Насадюк В.В. про участь у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.05.2020 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), за номером 64835 від 25.05.2020.. Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Шевченко Юлію Ігорівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 24.07.2013 № 1230). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 01.07.2020 р.

19.06.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" з грошовими вимогами до боржника на суму 25 742,88грн.

22.06.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" з грошовими вимогами до боржника на суму 84 465 479,40грн.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 25.26.2020 вказані заяви прийнято та призначено до розгляду у попередньому засіданні на 01.07.20202.

26.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли пропозиції боржника щодо заявлених АТ КБ "ПриватБанк" вимог, відповідно до яких не визнає частково заявлені вимоги та заявляє про застосування позовної давності.

26.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли пропозиції боржника щодо заявлених Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" вимог, відповідно до яких не визнає у повному обсязі заявлені вимоги.

30.06.2020 до Господарського суду міста Києва через електронний кабінет надійшло клопотання керуючого реструктуризацією про проведення судового засідання без участі останньої.

30.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов звіт керуючої реструктуризацією про нарахування та виплату основної винагороди

30.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання керуючої реструктуризацією про виплату основної винагороди.

30.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло повідомлення керуючої реструктуризацією щодо вимог АТ КБ "ПриватБанк".

30.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло повідомлення керуючої реструктуризацією щодо вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" вимог.

01.07.2020 до Господарського суду міста Києва через електронний кабінет надійшло клопотання керуючого реструктуризацією про долучення документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2020 відкладено попереднє засідання суду на 15.07.2020.

13.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на повідомлення керуючого реструктуризацією про невизнання кредиторських вимог.

13.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло повідомлення керуючого реструктуризацією про результати розгляду вимог АТ "Правекс банк".

13.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли пропозиції боржника щодо заявлених АТ "Правекс банк" вимог.

14.07.2020 до Господарського суду міста Києва через електронний кабінет надійшло клопотання керуючого реструктуризацією про проведення судового засідання без участі останньої.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.07.2020 відкладено розгляд справи у попередньому засіданні, зобов`язано АТ «Правекс Банк» подати суду у строк до 09.09.2020 (включно) пояснення щодо реалізації майна боржника на суму 2 003 000,00 грн. та пояснення щодо врахування зазначеної суми в заявлених до боржника вимогах, зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» надати суду у строк до 09.09.2020 (включно) детальний розрахунок пені з виокремленням періодів її нарахування, зобов`язано боржника надати суду у строк до 09.09.2020 (включно) пояснення щодо заперечень КП «Київтеплоенерго» та докази здійснення часткової реалізації майна у виконавчому провадженні № 60932886 з виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2012 у справі № 2-4197/11 про стягнення заборгованості з боржника на користь АТ «Правекс Банк», зобов`язано керуючого реструктуризацією подати суду звіт керуючого реструктуризацією про вжиті заходи (з долученням підтверджуючих доказів), а також звіт про результати перевірки декларації боржника.

31.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли звіт керуючої реструктуризацією Шевченко Ю.І. та пояснення щодо оплати їй винагороди.

10.08.2020 до Господарського суду міста Києва від АТ КБ «Приватбанк» надійшло клопотання про відкладення терміну надання документів.

31.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли звіт керуючої реструктуризацією Шевченко Ю.І. та пояснення щодо оплати їй винагороди.

14.09.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли звіт керуючої реструктуризацією Шевченко Ю.І.

15.09.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли пояснення АТ КБ «Приватбанк».

16.09.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли звіт керуючої реструктуризацією Шевченко Ю.І.

У відповідності до ч.1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею.Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Відповідно до ч.4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду,зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 14 днів з дня постановленої ухвали; дата засідання господарського суду, яке має відбутись не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Статтею 133 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

У судовому засіданні, що відбулось 16.09.2020, судом розглянуто реєстр вимог кредиторів.

Так, за наслідками дослідження заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника, визнанню кредитором фізичної особи ОСОБА_1 підлягає:

Акціонерне товариство «Правекс Банк»

Акціонерне товариство «Правекс банк» звернулося до суду 24.06.2020 (відповідно до штемпеля поштового відправлення) із про визнання його кредитором боржника на суму 36 237 232,82 грн.

Звертаючись із заявою про визнання кредиторських вимог, Банк зазначає, що 08.08.2007 між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є АТ «Правекс Банк», та ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1315-007/07Ф.

27.07.2010 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та поповнень до договору про відкриття кредитної лінії №1315-007/07Ф (далі - Кредитний договір), яким останній викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору (в новій редакції) Банк має право надати позичальникові кредит на споживчі цілі в іноземній валюті на загальну суму 455 000,00 дол. США, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору (в новій редакції) кредит надається позичальникові строком з 08.08.2007 до 08.08.2012 зі сплатою знижуваної процентної ставки від 13,99 % на початку строку користування до 8,00 % річних в кінці строку.

Пунктом 4.4 кредитного договору (в новій редакції) зазначено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом у розмірі 455 000,00 дол. США у строк до 08.08.2012.

14.08.2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 1315-007/07Ф, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстрований у реєстрі за № 3878.

Відповідно до пункту 1.1. договору поруки поручитель у порядку та на умовах, передбачених цим договором, зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_2 за договором про відкриття кредитної лінії №1315-007/07Ф від 08.08.2007 та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 08.08.2012 у розмірі 455 000,00 дол.США та будь- якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

Згідно з пунктом 1.3. договору поруки, поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за даним договором зобов`язання позичальника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та Кредитором змін та доповнень до Кредитного договору та/ або до даного договору Кредитором в односторонньому порядку.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, Банк звертався до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з позовом про солідарне стягнення заборгованості.

Рішенням (заочним) Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2012 у справі № 2-4197/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №1315-007/07Ф від 08.08.2007 в сумі 550 065 дол. США, що за курсом НБУ становить 4 383 568,12 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. від 28.02.2019 відкрито виконавче провадження № 58507805 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2012 № 2-4197/11.

Банк, посилаючись на наявність заборгованості боржника за договором поруки, просив визнати кредиторські вимоги на загальну суму 1 363 030,12 дол. США, що станом на 20.05.2020 становить 36 267 232,82 грн. та складається з: 455 000,00 дол. США заборгованості за кредитом (еквівалентно 12 106 549,00 грн.), 130 046,54 дол. США заборгованості за процентами за користування кредитом (еквівалентно 3 460 252,33 грн.), 558 335,56 дол. США пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом (еквівалентно 14 856 080,91 грн.), 219 648,02 дол. США пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом (еквівалентно 5 844 350,58 грн.).

У свою чергу, Боржник, заперечуючи проти визнання Банку кредитором у своїх запереченнях зазначає, що в ході виконавчого провадження № 60932886 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2012 № 2-4197/11 було реалізовано за 2 003 000,00 грн. земельну ділянку, площею 0,1 га, а також житловий будинок (літ. А), загальною площею 32.2 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, строк дії договору закінчився в серпні 2012 року, у зв`язку з чим вимоги про стягнення пені в розмірі 777 983,58 дол. США не підлягають задоволенню. Також боржник зауважив на пропуску строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені та процентів, оскільки Банк був обізнаний про наявність свого порушеного права ще в 2011 році при зверненні до боржника з позовом до суду.

Арбітражний керуючий у повідомленні про результати розгляду вимог Банку вказав, що такі вимоги є безпідставними та заявленими з пропуском строку позовної давності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Укладений між Банком та ОСОБА_1 договір поруки № 1315-007/07Ф від 14.08.2007 за своєю правовою природою є договором поруки, до положень якого також застосовуються приписи Цивільного кодексу України щодо позики.

Разом з тим, частинами 1-2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частинами 1-2 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1 та 2 статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позаяк, умовами договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язку боржника за Кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

Дослідивши зміст укладеного договору поруки від 14.08.2007, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 поручився перед Банком за виконання зобов`язання ОСОБА_2 щодо сплати суми боргу, яка виникла за кредитним договором від 08.08.2007 № 1315-007/07Ф, у тому числі щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені) та з урахуванням можливості збільшення обсягу його відповідальності у майбутньому.

Як встановлено в рішенні Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2012 у справі № 2-4197/11, станом на 27.07.2011 заборгованість за кредитним договором від 08.08.2007 № 1315-007/07Ф становить 550 065 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 4 383 568,12 грн., з яких: 455 000 дол. США борг по тілу кредиту, 91 830 дол. США борг по відсоткам за період з 01.09.2010 по 27.07.2011, та 3 235 дол. США пеня за відсотками.

Отже, судом визнаються обґрунтованими підтверджені рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13.02.2012 у справі № 2-4197/11 заборгованість 455 000 дол. США борг по тілу кредиту (станом на 24.06.2020 еквівалентно 12 106 549,00 грн.), 91 830 дол. США борг по відсоткам за період з 01.09.2010 по 27.07.2011 (еквівалентно 2 443 394,27 грн.), та 3 235 дол. США пеня за відсотками (еквівалентно 86 076,23 грн.).

Разом із цим, як слідує із наданого Банком розрахунку відсотків та пені (на тіло кредиту та на відсотки), Банк продовжував нараховувати пеню та відсотки після пред`явлення позову до суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором від 08.08.2007 № 1315-007/07Ф.

Проте, відповідно до пункту 4.4 кредитного договору від 08.08.2007 № 1315-007/07Ф строк повернення кредиту встановлений до 08.08.2012. Таким чином, пред`явивши позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про солідарне дострокове стягнення на користь Банку заборгованості за вказаним кредитним договором, Банк здійснив заміну в односторонньому порядку строку виконання кредитного зобов`язання. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 провадження № 14-265цс18, а саме: за умови пред`явлення банком до боржника вимог про дострокове виконання зобов`язання повернути кредит змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/23028/17.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав щодо визнання Банку кредитором боржника в частині нарахованих після дострокового задоволення вимог Банку про стягнення всієї заборгованості за кредитним договором від 08.08.2007 № 1315-007/07Ф відсотків та пені (на тіло кредиту та на відсотки) в сумі 21 631 213,32 грн.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відтак, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Аналогічна правова позиція викладена у пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Одночасно, оскільки правові підстави для нарахування пені та відсотків після реалізації Банком права на дострокове повернення кредиту відсутні, суд дійшов висновку про те, що заява боржника про застосування строку позовної давності до вказаних вимог не підлягає задоволенню.

У той же час, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів реалізації у межах виконавчого провадження земельної ділянки, площею 0,1 га, а також житлового будинку (літ. А), загальною площею 32.2 кв.м., розташованих за адресою: м. Київ, вул. Феодосійська, 37, за 2 003 000,00 грн. у рамках виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2012 у справі № 2-4197/11, на що посилався боржник у своїх запереченнях. У зв`язку з цим підстави для зменшення сум вимог Банку на зазначену боржником суму реалізації майна відсутні.

Отже, Акціонерне товариство «Правекс Банк» підлягає визнанню кредитором боржника на суму 14 549 943,27 грн. з віднесенням до другої черги задоволення, 86 076,23 грн. з віднесенням до третьої черги задоволення.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00 грн.

В решті вимог відмовити.

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду 17.06.2020 (відповідно до штемпеля поштового відправлення) із про визнання його кредитором боржника на суму 84 458 606,40 грн.

Свої вимоги обґрунтувало наступним.

16.09.2005 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено договір № К2H0GK00260899, за яким банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 239 304,80 дол. США у вигляді не відновлювальної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,33 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної комісії в розмірі 0,24 % від суми наданого кредиту, комісії в розмірі 0,5 % від суми кредиту спочатку в момент надання кредиту з кінцевим терміном повернення до 16.09.2025.

Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору в разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого пунктами 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення платежу.

01.08.2006 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 429 252,64 дол. США у вигляді не відновлювальної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,33 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, комісії в розмірі 0,0 % від суми кредиту спочатку в момент надання кредиту та 0,24 % від суми наданого кредиту щомісячно.

Також, 16.09.2005 між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договорjv № К2H0GK00260899 укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 зобов`язався перед банком солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 26.09.2005 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобець П.А. та зареєстрований за № 5346. За умовами вказаного договору в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк» передано нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Також до вказаного договору іпотеки укладено договір про внесення змін від 03.08.2006 № 1 щодо розміру забезпеченого зобов`язання.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» зверталося з позовом до ОСОБА_1 та поручителів ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15.01.2014 у справі № 2-2961/12 позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 шляхом продажу вказаного іпотечного майна ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені боржників договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 16.09.2005 № К2H0GK00260899 із додатковою угодою в розмірі 759 888,82 дол. США, з яких заборгованість за кредитом складає 343 055,02 дол. США, заборгованість за відсотками - 191 677,29 дол. США, заборгованість з комісії - 22 267,29 дол. США, заборгованість по пені - 202 889,32 дол. США. Також з ОСОБА_1 стягнуто 3 219 грн. судових витрат.

23.04.2015 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстрований у реєстрі за № 335.

У подальшому, ПАТ КБ «Приватбанк» у зв`язку з невиконанням зобов`язань боржником за кредитним договором зверталося з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (поручителя) про стягнення заборгованості, яка станом на 21.05.2015 становила 1 352 708,37 дол. США, що станом на 21.05.2013 за курсом НБУ становило 28 149 861,18 грн., та складалася з: заборгованості за кредитом у розмірі 303 912,32 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 365 561,51 дол. США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 40 865,25 дол. США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором у розмірі 642 369,29 дол. США.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 757/22755/15-ц позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № К2H0GK00260899 у загальному розмірі 1 352 708,75 дол. США, що станом на 21.05.2013 за курсом НБУ становить 28 149 861,18 грн., а також в рівних частинах судові витрати у загальному розмірі 3 654,00 грн.

Постановою від 04.04.2017 головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. відкрито виконавче провадження № 53684955 з примусового виконання виконавчого листа від 21.06.2016 № 757/22755/15-ц.

20.05.2019 постановою державного виконавця виконавчий лист Печерського районного суду міста Києва від 21.06.2016 № 757/22755/15-ц повернуто ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі пункту 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» просило визнати кредитором боржника на загальну суму 3 158 228,37 дол. США, що станом на 17.06.2020 (дати подання заяви) за курсом НБУ 26,7424 грн. за 1 дол. США становить 84 458 606,40 грн., з яких: 8 111 196,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17 465 784,20 грн. - заборгованість за процентами, 2 565 886,21 грн. - заборгованість з комісії, 56 315 739,20 грн. - заборгованості з пені, 3219 грн. - судовий збір, стягнутий за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.01.2014 у справі № 2-2961/12 (апеляційне провадження № 22-796-655), 3654 грн. - судовий збір, стягнутий за рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 757/22755/15-ц.

У свою чергу, боржник проти заявлених вимог заперечував, пославшись у пропозиції боржника на те, що АТ КБ «Приватбанк» знав про порушення свого права ще в 2011 році, коли звертався до суду з позовом, а тому вимоги останнього у визнанні кредитором на суми пені та процентів заявлені зі спливом строку позовної давності.

Арбітражний керуючий у повідомленні про результати розгляду вимог також зазначив про часткове визнання вимог, а саме на суму 28 142 867,11 грн. (8 111 196,70 грн. заборгованості за кредитом, 17 465 784,20 грн. заборгованості за процентами, 2 565 886,21 грн. заборгованості за комісією), а також 6 873 грн. судового збору, стягнутого у справах № 2-2961/12 та № 757/22755/15-ц. У той же час, вимоги АТ КБ «Приватбанк» щодо суми пені 56 315 739,20 грн. арбітражним керуючим також визнаються, однак з огляду на пропущений строк позовної давності, підлягають вирішенню судом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Укладений між Банком та ОСОБА_1 кредитний договір № К2H0GK00260899 від 16.09.2005 за своєю правовою природою є кредитним договором, до положень якого також застосовуються приписи Цивільного кодексу України щодо позики.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до приписів статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 допускав прострочення виконання свого обов`язку щодо повернення суми запозичених коштів.

Вказані обставини стали підставою для звернення Банку до суду з позовами про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення загальної суми заборгованості за кредитним договором, сплати процентів та штрафних санкцій.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15.01.2014 у справі № 2-2961/12 позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Також, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 757/22755/15-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № К2H0GK00260899 у загальному розмірі 1 352 708,75 дол. США, що станом на 21.05.2013 за курсом НБУ становить 28 149 861,18 грн., а також в рівних частинах судові витрати у загальному розмірі 3 654,00 грн.

Повно та всебічно дослідивши надані до матеріалів заяви, суд дійшов висновку про те, що Банк реалізував своє право на дострокове повернення, чим в односторонньому порядку змінив строк виконання основного зобов`язання.

Із рішення Печерського районного суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 757/22755/15-ц слідує, що станом на 21.05.2015 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 1 352 708,37 дол. США, що станом на 21.05.2015 за курсом НБУ еквівалентно 28 149 861,18 грн., та складалася з: заборгованості за кредитом у розмірі 303 912,32 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 365 561,51 дол. США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 40 865,25 дол. США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором у розмірі 642 369,29 дол. США.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що фактично Банк, звернувшись із позовом до Печерського районного суду міста Києва із позовною заявою, реалізував своє право кредитора на дострокове повернення всієї суми кредиту та здійснив заміну в односторонньому порядку строку виконання кредитного зобов`язання. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 провадження № 14-265цс18, а саме: за умови пред`явлення банком до боржника вимог про дострокове виконання зобов`язання повернути кредит змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (про дострокове повернення кредиту). В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 провадження № 14-10цс-18, від 04.07.2018 провадження №14-154цс18 та від 31.10.2018 провадження № 14-318цс18.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/23028/17.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що звернувшись до Печерського районного суду міста Києва з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором Банк в односторонньому порядку змінив строк виконання основного зобов`язання, суд дійшов висновку про те, що з 24.07.2015 (дата відкриття провадження відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua/Review/48131901) Банк не мав правових підстав здійснювати нарахування процентів, комісії та штрафних санкцій (пені) за користування кредитом, на умовах, визначених спірним кредитним договором.

Отже, судом визнаються обґрунтованими підтверджені рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 757/22755/15-ц заборгованість за тілом кредиту у розмірі 303 912,32 дол. США (станом на 17.06.2020 еквівалентно 8 127 344,83 грн. за курсом НБУ 26,7424 грн. за 1 дол. США), заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 365 561,51 дол. США (еквівалентно 9 775 992,12 грн.), заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 40 865,25 дол. США (еквівалентно 1 092 834,86 грн.), пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором у розмірі 642 369,29 дол. США (еквівалентно 17 178 496,50 грн.).

Одночасно, нараховані поза межами строку дії кредитного договору та звернення Банку із позовом до боржника в межах справи № 757/22755/15-ц проценти, комісія та пеня, визнаються судом безпідставними.

Разом із цим, ОСОБА_1 просив застосувати строк позовної давності до заявленої Банком пені та процентів, оскільки останній дізнався про порушення своїх прав ще під час пред`явлення до ОСОБА_1 цивільних позовів.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відтак, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Аналогічна правова позиція викладена у пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, оскільки правові підстави для нарахування пені та процентів після реалізації Банком права на дострокове повернення кредиту шляхом подання позову до суду відсутні, суд дійшов висновку про те, що заява боржника про застосування строку позовної давності до вказаних вимог не підлягає задоволенню.

Відтак, судом визнаються обґрунтованими до стягнення з боржника 8 127 344,83 грн. заборгованості за тілом кредиту, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9 775 992,12 грн., комісія за користування кредитом у розмірі 1 092 834,86 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 17 178 496,50 грн., 3 219 грн. - судовий збір, стягнутий за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.01.2014 у справі № 2-2961/12 (апеляційне провадження № 22-796-655), 3654 грн. - судовий збір, стягнутий за рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 757/22755/15-ц.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» кредитором боржника на суму 36 181 541,31 грн., з яких: 19 003 044,81 грн. - вимоги другої черги, 17 178 496,50 грн. - вимоги третьої черги.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4204,00 грн.

В решті вимог відмовити.

Щодо кредиторських вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» структурний підрозділ «Енергозбут»

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» структурний підрозділ «Енергозбут» звернулося до суду 19.06.2020 з грошовими вмогами до боржника на суму 29 946,88 грн.

На обґрунтування своїх вимог КП «Київтеплоенерго» зазначило, що Акціонерне товариство «К.енерго» на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води надавало боржнику відповідні послуги до квартири АДРЕСА_4 . Період надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води становив з травня 2018 року по травень 2020 року, заборгованість по яким станом на 01.05.2020 становила 23 434,73 грн.

Відповідний договір є типовим та затверджений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила), а також опублікований на офіційному веб-сайті ПАТ «Київенерго» 31.07.2014 та в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511).

Нарахування вартості послуг здійснювалося згідно з Правилами та статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за якими плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до пунктів 3, 18 Правил послуги надаються споживачам безперебійно, за винятком часу перерв. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Оскільки боржник не здійснив оплату наданих комунальних послуг своєчасно та в повному обсязі, за останнім утворилася станом на 01.05.2020 заборгованість у розмірі 23 434,73 грн., на яку КП «Київтеплоенерго» нараховані також 667,28 грн. інфляційних втрат та 520,81 грн. трьох процентів річних.

У той же час, 11.10.2018 між КП «Київтеплоенерго» та ПАТ «Київенерго», перейменоване в АТ «К.енерго» укладено договір про відступлення права вимоги № 602-18, за яким останнє передало КП «Київтеплоенерго» право вимоги, зокрема, на суму боргу 2 002,02 грн. за надані до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_2 ).

Відповідно до пункту 1.3 договору цесії з моменту його укладення ПАТ «Київенерго» відступає, а КП «Київтеплоенерго» набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням, та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані ПАТ «Київенерго» та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або виникли після дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені в додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору.

Поряд із цим, у січні 2019 року боржник частково погасив передану за договором цесії заборгованість, сплативши 1 000,02 грн. на рахунок КП «Київтеплоенерго».

На підтвердження наявності заборгованості боржника за надані послуги КП «Київтеплоенерго» долучило до заяви довідку про стан заборгованості, корінці нарядів на включення/відключення житлового будинку в опалювальні періоди 2018-2020 років.

Разом із цим, арбітражним керуючим відповідні вимоги КП «Київтеплоенерго» не визнаються в повному обсязі, оскільки починаючи з 23.04.2015 боржник не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, а відтак і не є споживачем житлово-комунальних послуг.

Одночасно, представник боржника в пропозиціях щодо заявлених КП «Київтеплоенерго» вимог зазначив, що 16.09.2005 між боржником та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № К2HOGK00260899, у забезпечення якого за договором іпотеки від 26.09.2005 передано в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк» квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, 16.09.2005 між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договорjv № К2H0GK00260899 укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 зобов`язався перед банком солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15.01.2014 у справі № 2-2961/12 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

23.04.2015 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстрований у реєстрі за № 335.

У свою чергу, КП «Київтеплоенерго» наголошує, що боржник фактично продовжує проживати в зазначеній квартирі, а тому користується відповідними послугами. Крім того, особовий рахунок НОМЕР_2 записаний саме на боржника.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Споживачем житлово-комунальних послуг, згідно з пунктом 13 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є індивідуальний або колективний споживач.

Із наведеного у пункті 6 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначення слідує, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідний договір щодо надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з боржником не укладався, однак на останнього було відкрито особовий рахунок НОМЕР_2 (квартира за адресою: АДРЕСА_3 ).

Разом із цим, постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 02.04.2016 справа 6-2951-цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Одночасно судом встановлено, що належна боржнику на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_3 була реалізована в рахунок погашення заборгованості боржника перед ПАТ КБ «Приватбанк» за рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15.01.2014 у справі № 2-2961/12.

23.04.2015 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстрований у реєстрі за № 335.

Таким чином, станом на 23.04.2015 відповідна квартира не належала боржнику на праві власності, у зв`язку з чим останній не був індивідуальним споживачем у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на якого покладається зобов`язання з оплати відповідних комунальних послуг.

Відтак, нарахування КП «Київтеплоенерго» боржнику плати за опалювальні періоди 2018-2020 років здійснено без наявності відповідних правових підстав. Також КП «Київтеплоенерго» не доведено, що передана останньому за договором про відступлення права вимоги від 11.10.2018 № 602-18 заборгованість боржника на суму боргу 2 002,02 грн. за надані до 01.05.2018 послуги утворилася саме до дати відчуження спірної квартири 23.04.2015.

Крім того, внесення боржником плати в січні 2019 року на суму 1 000,02 грн. не свідчить про визнання ним повної суми заборгованості в розмірі 2 002,02 грн. за відсутності відповідного посилання в призначенні платежу щодо часткового погашення цієї суми заборгованості.

У той же час, звернувшись із заявою про визнання кредитором боржника, КП «Київтеплоенерго» наголошує, що боржник після продажу квартири фактично продовжує в ній проживати, а тому користується відповідними послугами. Таким чином, згідно з частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» несе солідарну відповідальність із новим власником квартири за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, КП «Київтеплоенерго» не надано до суду жодних доказів на підтвердження проживання та/або реєстрації боржника в квартирі АДРЕСА_4 після її продажу ПАТ КБ «Приватбанк» 23.04.2015, а тому відповідні посилання КП «Київтеплоенерго» визнаються судом необґрунтованими.

Таким чином, оскільки за встановленими судом обставинами боржник не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 23.04.2015, та матеріали справи не містять доказів щодо згоди нового власника вказаної квартири на користування нею боржником, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на боржника нарахованої КП «Київтеплоенерго» плати за житлово-комунальні послуги в сумі 29 946,88 грн. із нарахованими компенсаційними санкціями.

Беручи до уваги викладене вище, керуючись приписами наведених норм процесуального та матеріального права, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» структурний підрозділ «Енергозбут» у визнанні кредитором на суму 29 946,88 грн.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне закінчити попереднє засідання.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 45, 122 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати кредитором у справі № 910/5297/20 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 :

- Акціонерне товариство «Правекс Банк» з грошовими вимогами на суму 14 640 223,50грн., з яких 4204,00грн.-витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 14 549 943,27грн. - вимоги другої черги, 86 076,23грн.-вимоги третьої черги;

- Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з грошовими вимогами на суму 36 185 745,31грн., з яких 4204,00грн.- витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 19 003 044,81грн.-вимоги другої черги, 17 178 496,50грн.-вимоги третьої черги;

2. Зобов`язати керуючого реструктуризацією сформувати реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

3. Зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 16.10.20

4. Керуючому реструктуризацією боржника строк до 16.11.2020 подати до Господарського суду м. Києва плану реструктуризації боргів боржника.

5. Визначити дату проведення судового засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 18.11.20 о 12:00. Засідання відбудеться у приміщені господарського суду м. Києва в залі судових засідань № 7 (корпус Б).

6. Відмовити Акціонерному товариству «Правекс Банк» у визнанні кредитором на суму 21 631 213,32грн.

7. Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» у визнанні кредитором боржника на суму 48 283 938,05грн.

8. Відмовити Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» у визнанні кредитором на суму 29 946,88грн.

9. Ухвалу направити учасникам провадження у справі та керуючому реструктуризацією.

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє провадження у справі про банкрутство

Повний текст ухвали складено 28.09.2020.

Суддя Д.В. Мандичев