УХВАЛА

м. Київ

30.09.2020Справа № 910/820/19
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс ХХІ" про роз`яснення судового рішення у справі

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс ХХІ"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

про стягнення 99056,99 грн,

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМСНАБРЕСУРС ХХІ"

про визнання недійсним з моменту укладення договору позики № 924 від 11.10.2013, визнання недійсною з моменту укладення угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.12.2013 №1102

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

за участю секретаря судового засідання

Тарасюк І.М.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом: не з`явився;

від відповідача за первісним позовом: Варданян А.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс ХХІ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про стягнення 99056,99 грн., з яких: 19062,00 грн. 3% річних, 79994,99 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати отриманого за договором поставки № 1041 від 03.12.2013 товару у розмірі 171924,42 грн., внаслідок чого останній за період з травня 2015 року по січень 2019 року зобов`язаний сплати 3% річних та інфляційну складову боргу. Наявність боргу у розмірі 171924,42 грн. та невиконання обов`язку щодо його оплати встановлено рішенням Господарського суду міста Києва 29.09.2014 у справі № 910/17941/14, яке набрало законної сили.

Публічне акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" подало зустрічний позов до товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс ХХІ" про визнання недійсним з моменту укладення договору позики № 924 від 11.10.2013, визнання недійсною з моменту укладення угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.12.2013 № 1102. Позовні вимоги мотивовані рядом обставин:

- невідповідністю договору позики № 924 від 11.10.2013 (його змісту) вимогам Закону України "Про здійснення державних закупівель" від 01.06.2010 № 2289-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). На думку позивача за зустрічним позовом, договір укладено поза процедурами, передбаченим цим Законом, що є його порушенням. Необхідність застосування таких процедур обумовлена тим, що предмет закупівлі за спірним договором передбачає придбання товарів. Крім того, мав місце поділ предмету закупівлі, що також забороняється Законом;

- фіктивністю договору позики № 924 від 11.10.2013. Фіктивність полягає у: розбіжності в первинних документах, що фіксують господарську операцію за договором (передача товару на суму 423955,76 грн.), та визначеною ціною у договорі позики № 924 (427507,2 грн. і 411292,8 грн.); відсутність податкових наслідків;

- відсутність погодження Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на укладення договору.

Підстави вимоги про визнання недійсною угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.12.2013 № 1102 є похідними від вимоги про недійсність договору позики № 924 від 11.10.2013, оскільки мало місце зарахування за недійсним зобов`язанням, яке не може бути підставою для виникнення будь-яких правових наслідків, крім тих, що пов`язані з недійсністю.

Суд прийняв зустрічний позов для спільного розгляду з первісним.

09.09.2019 Господарським судом міста Києва у складі Ковтуна С.А. було ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс ХХІ" до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" та задовольно повністю зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс ХХІ"; визнано недійсним договір позики №924 від 11.10.2013 (із змінами та доповненнями), що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс ХХІ" та Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз".; визнано недійсною угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.12.2013 № 1102, що укладена між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс ХХІ" та Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз".; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс ХХІ" на користь Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" 3842,00 грн. судового збору.

02.12.2019 на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019, яке набрало законної сили 27.11.2019, було видано відповідний наказ.

25.08.2020р. до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс ХХІ" про роз`яснення судового рішення у справі.

В обґрунтування вказаної заяви заявник посилався на те, що не зрозумілими є викладені в мотивувальній частині судового рішення підстави відмови в первісному позові. До того ж, заявником вказано, що судом не було надано правової оцінки обставинам виникнення у Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" грошового зобов`язання згідно судового рішення у справі №910/17941/14, чим на думку позивача, ігноровано позовну вимогу.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу матеріалів судової справи у зв`язку з відпусткою судді Ковтуна С.А., вказана заява була передана для розгляду судді Спичаку О.М.

Ухвалою від 27.08.2020 судом було призначено розгляд заяви на 09.09.2020.

Судове засідання, призначене на 09.09.2020, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Спичака О.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 судове засідання призначено на 30.09.2020.

Відповідач за первісним позовом у судовому засіданні 30.09.2020 надав усні пояснення по суті заяви, проти її задоволення заперечив.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс ХХІ" у судове засідання 30.09.2020 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень (за ідентифікатором пошуку 161), з якої вбачається, що ухвала суду була отримана позивачем 29.09.2020.

Розглянувши у судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс ХХІ" про роз`яснення судового рішення у справі, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

Відповідно до частини першої статті 245 Господарського процесуального кодексу України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Виходячи із змісту наведеної норми роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Вказану правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09.07.2018р. по справі №911/2050/16.

Частиною другою статті статті 245 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають ті рішення, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Як вказувалось вище, в обґрунтування вказаної заяви заявник посилався на те, що не зрозумілими є викладені в мотивувальній частині судового рішення підстави відмови в первісному позові. До того ж, заявником вказано, що судом не було надано правової оцінки обставинам виникнення у Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" грошового зобов`язання згідно судового рішення у справі №910/17941/14, чим на думку позивача, ігноровано позовну вимогу.

Тобто, зі змісту заяви вбачається, що фактично заявником ставить питання про роз`яснення мотивів прийняття рішення, що виключає наявність підстав для роз`яснення рішення у порядку ст.245 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у розглядуваній заяві, позивачем фактично висловлено непогодження зі змістом судового рішення та правовою позицією суду.

З приводу наведеного суд вважає за доцільне звернути увагу заявника на те, що згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Тобто, нормами чинного законодавства визначено засади та окремі механізми реалізації прав всіх учасників судового процесу, в тому числі, забезпечення права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, що може бути реалізовано у передбаченому чинним господарським процесуальним законодавством порядку у разі непогодження з судовим рішенням.

Отже, за висновками суду, обставини, які покладено заявником в обґрунтування розглядуваної заяви, ніяким чином не вказують на наявність у учасника судового процесу неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання, що вказує на відсутність підстав для його роз`яснення у порядку ст.245 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, з огляду на вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс ХХІ" про роз`яснення судового рішення.

Керуючись приписами ст.ст. 234, 235, 245, Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснабресурс ХХІ" про роз`яснення судового рішення.

2. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Відповідно до підпункту 17.5 п.17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України дана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 01.10.2020

Суддя О.М. Спичак