УХВАЛА

м. Київ

05.10.2020Справа № 910/1558/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

про роз`яснення судового рішення

у справі № 910/1558/19

за позовом Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Мава"

до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 610 338,09 грн.

Представники учасників судового процесу: згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.08.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 та постановою Верховного Суду від 13.02.2020, позов задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на користь Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Мава" заборгованість у розмірі 533 722 грн. 74 коп., 3 % річних в розмірі 17 294 грн. 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 58 030 грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 135 грн. 71 коп., в іншій частині позову відмовлено.

20.11.2019 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

14.09.2020 представником відповідача подано заяву про роз`яснення рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2020 судом залишено заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків заяви та спосіб їх усунення

17.09.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої, заявником усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 15.09.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 розгляд заяви призначено на 05.10.2020.

У судове засідання 05.10.2020 представники заявника (боржника) та третьої особи не з`явились, представник стягувача з`явився та надав усні пояснення по суті заяви.

Зважаючи на те, що відповідно до ч. 3 ст. 245 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі статтею 245 Господарського процесуального кодексу України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Роз`яснено може бути лише таке судове рішення, яке набрало законної сили та не скасоване на момент звернення по його роз`яснення. В іншому разі господарський суд відмовляє в його роз`ясненні, а якщо рішення скасовано в певній частині, - роз`яснює його в тій частині, в якій рішення залишено без змін (залишено в силі), а в решті відмовляє у роз`ясненні. Суд нижчої інстанції також не вправі роз`яснювати судові рішення суду вищої інстанції, в тому числі про зміну чи скасування рішення суду нижчої інстанції.

В свою чергу, у поданій заяві боржник просить роз`яснити рішення, при цьому в обґрунтування заяви про роз`яснення рішення у цілому, зазначає, що в порушення приписів норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в резолютивній частині судового рішення не зазначено за рахунок яких коштів необхідно провести стягнення з банку відповідача, який знаходиться в процедурі ліквідації.

Згідно зі ст. 238 ГПК України рішення суду складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

У вступній частині рішення зазначаються: 1) дата і місце його ухвалення; 2) найменування суду; 3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів; 4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання; 5) номер справи; 6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи; 7) вимоги позивача; 8) прізвища та ініціали представників учасників справи.

В описовій частині рішення зазначаються: 1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача; 2) заяви, клопотання; 3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

У мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) перелік обставин, які є предметом доказування у справі; 2) перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі; 3) висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів; 4) мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі; 5) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 6) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку; 7) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 8) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

У резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).

У разі необхідності у резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочки або розстрочки виконання рішення; 3) забезпечення виконання рішення; 4) повернення судового збору; 5) призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат; 6) дата складення повного судового рішення.

Суд, приймаючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

При розгляді первісного і зустрічного позовів та при розгляді позову третьої особи з самостійними вимогами у рішенні вказуються результати розгляду кожного з позовів.

У спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Таким чином, нормами процесуального закону не передбачено зазначення за рахунок яких коштів, необхідно провести стягнення з відповідача, жодних обставин щодо наявності труднощів зі змістом рішення, заявником не наведено, що суперечить положенням процесуального законодавства про роз`яснення рішення суду.

Суд зазначає, що резолютивна частина судового рішення, яке набрало законної сили у справі № 910/1558/19 має вичерпні, чіткі, безумовні і такі, що випливають з встановлених фактичних обставин, висновки по суті та в межах заявлених вимог, а питання поставлені в заяві про роз`яснення рішення суду не можуть бути вирішені в порядку ст. 245 ГПК України.

Відтак, господарський суд зазначає, що дослідження обставин щодо визначення за рахунок яких саме коштів має бути виконано рішення суду не підлягає роз`ясненню в порядку ст. 245 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що частиною 1 статті 18 ГПК України унормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Враховуючи викладене та встановлені обставини, оскільки заявник виносить на роз`яснення судом питання, які не підлягають роз`ясненню в порядку ст.245 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" про роз`яснення рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2019.

Керуючись ст. ст. 234, 245 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" про роз`яснення судового рішення відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складенні повного тексту.

Повний текст ухвали складено: 05.10.2020

Суддя О.А.Грєхова