УХВАЛА

про заміну сторони (боржника) правонаступником

м. Київ

17.09.2020Справа № 910/8620/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., за участю секретаря судового засідання Стеренчук М.О., розглянувши матеріали

заяви Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

про заміну сторони (боржника) правонаступником

у справі № 910/8620/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

2. Державного підприємства "Донецька залізниця"

про стягнення 1109,53 грн.

Представники сторін:

Від позивача (стягувача) не з`явились;

Від відповідача 1 не з`явились;

Від відповідача 2 (боржника) не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/8620/16 за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Державного підприємства "Донецька залізниця" про стягнення збитків у розмірі 1 109,53 грн., що виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 року у справі № 910/8620/16 позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Донецька залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" збитки, що виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 1109,53 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

На примусове виконання рішення у даній справі 01.08.2016 року Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва 19.08.2020 від Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" надійшла заява № 01.02.04-8620 від 13.08.2020 року про заміну сторони боржника його правонаступником, відповідно до якої заявник просить суд замінити боржника (відповідача) у виконавчому провадженні № 52599803 по справі №910/8620/16 - Державне підприємство Донецька залізниця (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) його правонаступником - Акціонерним товариством "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2020 року у зв`язку відпусткою судді Турчина С.О. вищевказана заява була передана на розгляд судді Селівону А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 року розгляд заяви стягувача про заміну сторони (боржника) правонаступником призначено на 17.09.2020 року.

У судове засідання уповноважені представники заявника (стягувача), відповідача 1 та відповідача 2 не з`явились.

Про дату, час і місце розгляду заяви судом стягувача та відповідача 1 повідомлено належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №№ 900, 918.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Доказів отримання відповідачем 2 ухвали суду від 03.09.2020 поштовим відділенням зв`язку на час розгляду справи до суду не повернуто.

Судом здійснено запит з офіційного сайту "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення ДП "Донецька залізниця" № 26 на адресу: Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, в якому зазначено, що станом на 11.09.2020 року поштове відправлення адресату не вручено під час доставки з інших причин.

Інші дані (адреси), за якими можна встановити місцезнаходження відповідача, матеріали справи не містять та суду невідомі.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на адресу, що відповідає місцезнаходженню відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18).

При цьому судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведе, господарський суд зазначає, що відповідач 2 не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду про призначення до розгляду заяви у справі № 910/8620/16 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З огляду на вищевикладене суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою встановлення місцезнаходження відповідача 2 та повідомлення його про розгляд заяви судом.

До початку судового засідання 17.09.2020 року через канцелярію суду від стягувача 16.09.2020 року надійшли письмові пояснення № 01.02.04 від 15.09.2020 року про стан виконавчого провадження № 52599803 та клопотання № 01.02.04 від 15.09.2020 року про розгляд справи без участі представника ПАТ "МК "Азовсталь" за наявними матеріалами. Клопотання судом долучено до матеріалів справи.

Заяв та клопотань процесуального характеру від сторін, окрім зазначених вище, станом на час проведення судового засідання 17.09.2020 року до суду не надходило.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 334 ГПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин, враховуючи клопотання заявника (стягувача) про розгляд заяви без участі представника ПАТ "МК "Азовсталь", оскільки позивач та відповідач 1 не скористались наданими їх процесуальними правами щодо участі в судовому засіданні по розгляду заяви про заміну сторони правонаступником, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви в судовому засіданні 17.09.2020 року за відсутності вказаних осіб згідно наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника заявника, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначалось судом вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 року у справі № 910/8620/16 позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Донецька залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" збитки, що виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 1109,53 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказано, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Суд зазначає, що виконання судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє добровільно або під примусом дії на виконання рішення суду.

Частинами 1, 2 статті 334 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною 1 статті 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього гак само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Крім того, як зазначено в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 по справі № 910/1972/17, за загальним визначенням правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки.

Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні. Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути: відповідний договір, на підставі якого воно виникло, передавальний акт чи розподільчий баланс, статут правонаступника.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні, яке випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права.

У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Судом встановлено, що в обґрунтування поданої заяви про заміну сторони (боржника) правонаступником стягувач (заявник) посилається на те, що АТ "Укрзалізниця" є правонаступником ДП "Донецька залізниця" з дати державної реєстрації АТ "Укрзалізниця", виходячи із положень ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" від 23 лютого 2012 року № 4442-VI (далі - Закон про особливості утворення Укрзалізниці), постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - постанова КМУ № 200), відповідно до яких на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (Укрзалізниця) і підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, утворюється ПАТ "Українська залізниця" та згідно додатку 1 Постанови №200 від 25.06.2014 в перелік підприємств, які реорганізувались, увійшло і Державне підприємство "Донецька залізниця", а також факту державної реєстрації АТ "Українська залізниця" 21.10.2015 року, отже всі права та обов`язки ДП "Донецька залізниця" перейшли до його правонаступника - ПАТ "Українська залізниця".

Зокрема, 16 червня 2020 року Великою палатою Верховного Суду по справі №910/5953/17 прийнято постанову (оприлюднено 01.07.2020), якою вирішено виключну правову проблему щодо питання правонаступництва АТ "Українська залізниця".

Як зазначено у вказаній постанові Верховного Суду, відповідно до частини 15 статті 37 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (в редакції, що діяла станом на 21 жовтня 2015 року - дату реєстрації АТ "Укрзалізниця") злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Законом про особливості утворення Укрзалізниці постановою КМУ № 200 передбачено наступні етапи проведення реорганізації: 1) інвентаризація майна юридичних осіб, які підлягають злиттю, та складення передавального акта, 2) затвердження статуту нової юридичної особи (АТ "Укрзалізниця"), 3) державна реєстрація АТ "Укрзалізниця"; 4) припинення державних підприємств залізничного транспорту.

Так, передавальний акт складено 05 серпня 2015 року, державну реєстрацію АТ "Укрзалізниця" здійснено 21 жовтня 2015 року, однак припинення ДП "Донецька залізниця" не зареєстровано.

Враховуючи, що відповідно до частини 6 статті 2 Закону про особливості утворення Укрзалізниці товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалося право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому статтею 107 ЦК України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до АТ "Укрзалізниця", датою виникнення універсального правонаступництва АТ "Укрзалізниця" щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, серед яких ДП "Донецька залізниця", слід вважати дату його державної реєстрації - 21 жовтня 2015 року, з якої воно є правонаступником ДП "Донецька залізниця".

Приписами ч.4 ст.236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги правові висновки, викладені в постанові з Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №910/5953/17, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви стягувача Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" та здійснення заміни боржника у справі № 910/8620/16 з Державного підприємства "Донецька залізниця" на його правонаступника - Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Керуючись ст.ст. 233-235, 334, 357, 358 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву стягувача - Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про заміну сторони (боржника) у виконавчому провадженні № 52599803 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 року у справі № 910/8620/16 задовольнити.

2. Здійснити заміну сторони (боржника) - Державне підприємство "Донецька залізниця" (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) його правонаступником - Акціонерним товариством "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) у виконавчому провадженні № 52599805 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 року у справі № 910/8620/16 про стягнення з Державного підприємства "Донецька залізниця" (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, будинок 1, ) збитки, що виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 1109,53 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 29.09.2020 року та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя А.М.Селівон