Господарський суд Рівненської області
"28" вересня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/388/20
Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" про відшкодування судових витрат у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" про стягнення заборгованості в сумі 1 900 000,00 грн
у засіданні приймали участь:
від позивача - не з`явився
від відповідача - не з`явився
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 09.09.2020 року позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" 1 900 000, 00 грн - попередньої оплати за договором № 10/05/19/1 від 10.05.2019 року та 28 500,00 грн - судового збору.

17 вересня 2020 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява від 14.09.2020 року про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат.

Ухвалою суду від 17.09.2020 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" - адвоката Юнко Марії Василівни про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат призначено до розгляду в судовому засіданні на 28.09.2020 року.

28 вересня 2020 року в судове засідання представники сторін не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлялені належним чином про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд заяви щодо ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат без його участі.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив.

Заяв та клопотань від останнього не надходило.

Суд, розглянувши заяву представника позовача про розподіл витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, встановив таке.

Частинами 1, 2 ст. 244 ГПК України унормовано, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В судовому засіданні 09.09.2020 року представником позивача заявлено клопотання про намір відшкодувати витрати пов`язані із розглядом даної справи та як вище зазначено по тексту 17.09.2020 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява від 14.09.2020 року про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат.

Ухвалою суду від 17.09.2020 року судом було призначено судове засідання для ухвалення додаткового рішення по справі № 918/388/20 стосовно вирішення питання про судові витрати за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" - адвоката Юнко Марії Василівни. Суд зазначає, що заява подана в межах строку, встановленого ст. 129 ГПК України та з дотриманням необхідних вимог, а тому приймається судом до розгляду.

Як свідчать матеріали справи, з метою захисту прав та отримання професійної правничої допомоги у даній справі, у тому числі і представництва інтересів у суді, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" звернулося до Адвокатського обєднання "Правда і Закон" про що було укладено відповідний Договір про надання правової допомоги № 20/05/19-1 від 20.05.2019 року.

Згідно з п. 1.1. договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим договором, забезпечити надання правової допомоги в якості адвоката, захисника, представника клієнта.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що вартість послуг адвокатського об`єднання визначається додатковими угодами до цього договору або пртоколом погодження ціни, які є невід`ємною частиною цього договору або фактично виставленими рахунками.

Відповідно до пункту 4.2. договору оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку .

Пунктом 4.3. договору за результатами надання правової допомоги складається акт про надання правової допомоги, що підписується представниками сторін.

На підтвердження вказаного, представником позивача до матеріалів справи долучено: протокол погодження договірної ціни від 24.07.2020 року, акт прийому - передачі наданих послуг від 10.09.2020 року, рахунок на оплату №01 від 10.09.2020 року на суму 56 400, 00 грн, платіжне доручення № 20508 від 14.09.2020 року на суму 56 400,00 грн.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3, 4 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, ч. 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Аналіз положень статей 126-129 ГПК України вказує на те, що процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві. Однак, відповідач не скористався правом наданим ГПК України.

При цьому згідно з ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом Юнко М.В. робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову.

Відтак, суд встановив, що витрати, які поніс позивач, сплативши за Договором № 20/05/19-1 від 20.05.2019 року є витратами на професійну правничу допомогу відповідно до ст. ст. 123,126,129 ГПК України, при цьому згідно з ст. ст. 126, 129 ГПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.

Сплата даних витрат на професійну правничу допомогу підтверджується доказами на загальну суму 56 400 грн 00 коп.

Процесуальним законом від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, навіть без обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 року у справі №823/2638/18 та від 09.07.2019 року у справі №923/726/18).

Суд вважає заявлений до відшкодування розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права (оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у даній справі), а також повністю відповідає та не порушує правові позиції із даного питання, котрі викладені Верховним Судом у постановах від 25.04.2018 року у справі № 922/3142/17, від 02.05.2018 року у справі № 910/22350/16 та від 11.06.2018 року у справі № 923/567/17.

Отже, суд приходить до висновку, що адвокатом позивача доведений розмір витрат на професійну (правничу) допомогу на суму 56 400 грн 00 коп.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Суд наголошує на недопустимості порушення одного з основоположних принципів правосуддя, що його було сформульовано Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984 року - має не лише здійснюватися правосуддя, ще має бути видно, що воно здійснюється.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат на професійну (правничу) допомогу адвоката та ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат на професійну (правничу) допомогу адвоката на суму 56 400 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 221, 233, 238, 244 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" - адвоката Юнко М.В. про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" (45605, Волинська область, Луцький р-н, с. Боратин, вул. Шкільна, 74, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФОНД" (45725, Волинська область, Горохівський р-н, с. Звиняче, вул. Привокзальна, 17, ) 56 400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового судового рішення складено і підписано 29.09.2020 року.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Церковна Н. Ф.