ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 вересня 2020 року Справа № 903/544/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання (помічника судді) Євтушик О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу №903/544/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас", смт. Чабани, Києво-Святошинського району, Київської області

до Селянського (фермерського) господарства "Юско-Агро", с.Звірів, Ківерцівського району, Волинської області

про стягнення 147 702,08 грн.,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: Ульчак Б.І. - адвокат (ордер серія АС №1008992 від 30.09.2020),

в с т а н о в и в:

27.07.2020 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява №б/н і дати Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас", в якій позивач просить стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Юско-Агро" 147 702,08 грн., з них: 133 738,10 грн. 24% річних, 13 963,98 грн. 48% річних.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань по оплаті за переданий товар за договором поставки №КС25/18 від 20.03.2018.

Ухвалою суду від 31.07.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 19.08.2020; запропоновано, зокрема, відповідачу подати суду у строк до 17.08.2020 відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову (у разі їх наявності); докази направлення відзиву позивачу.

13.08.2020 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав клопотання б/н від 13.08.2020, в якому просить розгляд справи відкласти у зв`язку з карантинними обмеженнями.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними обмеженнями, залишено судом без задоволення, оскільки відповідачем не обгрунтовано через які саме карантинні обмеження він просить відкласти розгляд справи; явка представника відповідача в судове засідання не визнавалась обов`язковою, відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, відповідач міг направити до суду за допомогою поштового чи електронного зв`язку.

В судове засідання 19.08.2020 представники сторін не з`явилися, відповідач відзиву на позов не подав. Факт належного повідомлення сторін про судовий розгляд підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №379, №387.

В судовому засіданні 19.08.2020 було оголошено перерву до 09.09.2020.

09.09.2020 представник відповідача подав до суду відзив на позов б/н від 09.09.2020, в якому просив поновити строк для подання відзиву на позов, у задоволенні позову просив відмовити.

На обгрунтування поновлення строку для подання відзиву на позов посилається на те, що у зв`язку з карантинними обмеженнями про ухвалу суду відповідач дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень, а договір про надання правової допомоги було укладено з адвокатом лише 08.09.2020; зазначає, що у Селянському (фермерському) господарстві «Юско-Агро» відсутня посада юриста.

На обгрунтування заперечень проти позову відповідач посилається на те, що п. 4 додаткової угоди №1 від 26.02.2019 не надає можливості розрахувати проценти річних, оскільки не містить вказівки на основу розрахунку, на яку суму заборгованості слід нараховувати штрафні санкції. Вважає, що підписанням додаткової угоди сторони змінили строки виконання відповідачем зобов`язань в частині оплати за договором, а тому з огляду на змінені дати виключається можливість застосування відповідальності згідно з ст. 625 ЦК України. Також у відзиві просить, посилаючись на ст. 233 ГК України та правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, зменшити розмір штрафних санкцій.

Як вбачається з фіскального чеку та опису вкладення у цінний лист, доданих до відзиву на позов, відзив був надісланий позивачу лише 09.09.2020.

В судове засідання 09.09.2020 представник позивача не з`явився. Факт належного повідомлення позивача про судовий розгляд підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 081.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.09.2020 просив поновити строк для подання відзиву на позов та прийняти відзив на позов; пояснив, що голова Селянського (фермерського) господарства «Юско-Агро» перебував на самоізоляції, тому відзив на позов не було подано у строки, встановлені судом.

Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Враховуючи запровадження карантинних обмежень на території України та обставини, наведені представником відповідача у відзиві, зокрема, знаходження голови Селянського (фермерського) господарства «Юско-Агро» на самоізоляції, суд визнав поважними причини пропуску строку для подання відзиву на позов та ухвалою від 09.09.2020 поновив строк для подання відзиву на позов.

Разом з цим, за змістом ст. 166 Господарського процесуального кодексу України позивач має право подати відповідь на відзив відповідача.

Оскільки відповідачем надіслано позивачу копії відзиву і доданих до нього доказів лише 09.09.2020, позивач був позбавлений можливості відповідно до ст. 166 ГПК України подати відповідь на відзив.

За змістом ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З огляду на викладене, суд ухвалою від 09.09.2020 продовжив процесуальний строк для подання позивачем відповіді на відзив, надавши позивачу можливість скористатися правами, передбаченими ст. 166 Господарського процесуального кодексу України.

З метою повного та об`єктивного з`ясування фактичних обставин справи, надання можливості позивачу ознайомитися з відзивом відповідача та подати відповідь на відзив, право на яке передбачене ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 30.09.2020.

В судове засідання 30.09.2020 представник позивача не з`явився. Позивач належним чином був повідомлений про судовий розгляд, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення суду 15.09.2020.

Враховуючи належне повідомлення позивача, а також те, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору, справу було вирішено за відсутності представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з огляду на таке.

20.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" як постачальником та Селянським (фермерським) господарством "Юско-Агро" як покупцем було укладено договір поставки № КС 25/18, згідно з п. 1.1. якого постачальник в терміни, визначені договором, зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором.

Відповідно до п. 3.1. договору порядок розрахунків за поставлений товар визначається в додатках до даного договору.

Пунктом 7.7. договору поставки №КС 25/18 від 20.03.2018 передбачено, що в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару та невиконання зобов`язань, передбачених розділом 3 цього договору, покупець відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, 48% річних, якщо інший розмір відсотків не встановлено відповідним додатком до договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Між сторонами було укладено наступні додатки до договору № КС 25/18 від 20.03.2018:

- додаток №1 від 20.03.2018, згідно з яким загальна ціна товару складає 3 445,66 грн., оплата товару здійснюється: 20% вартості товару в строк до 30.03.2018; 80% вартості товару в строк до 15.10.2018;

- додаток №2 від 30.03.2018, згідно з яким загальна ціна товару складає 163 364,90 грн., оплата товару здійснюється в строк до 15.10.2018 (100% вартості товару);

- додаток №3 від 04.04.2018, згідно з яким загальна ціна товару складає 75 048,54 грн., оплата товару здійснюється в строк до 15.10.2018 (100% вартості товару);

- додаток №4 від 05.04.2018, згідно з яким загальна ціна товару складає 459 465,60 грн., оплата товару здійснюється в строк до 15.10.2018 (100% вартості товару);

- додаток №5 від 02.05.2018, згідно з яким загальна ціна товару складає 79 552,54 грн., оплата товару здійснюється в строк до 15.10.2018 (100% вартості товару);

- додаток №6 від 18.05.2018, згідно з яким загальна ціна товару складає 45 795,78 грн., оплата товару здійснюється в строк до 15.102018 (100% вартості товару);

- додаток №7 від 18.05.2018, згідно з яким загальна ціна товару складає 3 918,02 грн., оплата товару здійснюється в строк до 15.10.2018 (100% вартості товару);

- додаток №8 від 20.08.2018, згідно з яким загальна ціна товару складає 110 315,05 грн., оплата товару здійснюється в строк до 15.10.2018 (100% вартості товару);

- додаток №9 від 20.08.2018, згідно з яким загальна ціна товару складає 14 041,13 грн., оплата товару здійснюється в строк до 15.10.2018 (100% вартості товару);

- додаток №10 від 20.08.2018, згідно з яким загальна ціна товару складає 32 037,19 грн., оплата товару здійснюється в строк до 15.10.2018 (100% вартості товару);

- додаток №11 від 03.10.2018, згідно з яким загальна ціна товару складає 31 776,78 грн., оплата товару здійснюється в строк до 30.10.2018 (100% вартості товару).

На виконання умов договору позивач впродовж березня 2018 - жовтня 2018 передавав відповідачу товар, що підтверджується копіями видаткових накладних №638 від 27.03.2018, №2514 від 18.04.2018, №1239 від 05.04.2018, №4716 від 17.05.2018, №1288 від 05.04.2018, №1294 від 05.04.2018, №1238 від 05.04.2018, №3594 від 02.05.2018, №3634 від 02.05.2018, №4834 від 21.05.2018, №4791 від 18.05.2018, №4796 від 18.05.2018, №7768 від 21.08.2018, № 7781 від 21.08.2018, №7721 від 20.08.2018, №8815 від 03.10.2018, №9029 від 22.10.2018.

Видаткові накладні підписані представниками сторін, скріплені їх печатками.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач не оплатив товару у строки, визначені додатками до договору.

Відповідач цього факту під час вирішення спору не спростував.

26.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" як постачальником та Селянським (фермерським) господарством "Юско-Агро" як покупцем було укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №КС 25/18 від 20.03.2018, відповідно п.1 якої покупець підтвердив, що прострочена заборгованість за договором №КС 25/18 від 20.03.2018 та додатками до нього станом на дату підписання додаткової угоди складає 671 265,22 коп.

Згідно з п. 3 додаткової угоди покупець зобов`язався здійснити оплату суми, зазначеної в п.1 цієї додаткової угоди, до 30.08.2019 за наступним графіком:

- 300 000 грн. - до 30.07.2019;

- 71 265,22 грн. - до 30.08.2019.

Пунктом 4 додаткової угоди узгоджено, що за порушення строку оплати, передбаченого договором №КС 25/18 від 20.03.2018 та додатками до нього, покупець зобов`язується сплатити постачальнику 24% процентів річних, починаючи з 01.11.2018 до 30.08.2019, кожного місяця рівними частинами.

Пунктом 5 додаткової угоди узгоджено, що у разі неоплати покупцем суми, зазначеної в п.1 цієї додаткової угоди, до 30.08.2019, постачальник має право застосувати захід правової відповідальності, зазначеної у п. 7.7. договору №КС 25/18 від 20.03.2018.

Згідно з п.6 додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення її печатками сторін (п. 6 додаткової угоди).

Відповідач не виконав зобов`язань з оплати вартості товару у строки, встановлені додатками до договору поставки №КС 25/18 від 20.03.2018, зобов`язання з перерахування суми заборгованості у строки, узгоджені додатковою угодою до договору поставки. Як зазначає позивач у позовній заяві, в повному обсязі відповідач перерахував заборгованість за договором та додатковою угодою лише 01.11.2019.

24.07.2020 позивач надіслав позовну заяву до господарського суду, в якій просить стягнути з відповідача 147702,08 грн., з них: 133 738,10 грн. 24% річних за період з 01.11.2018 по 30.08.2019, нараховуючи їх від суми заборгованості в розмірі 671 265,22 грн., 13 963,98 грн. 48% річних за період з 31.08.2019 по 31.10.2019, нараховуючи їх від суми заборгованості в розмірі 171 265,22 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності із ст. 610, ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Оскільки відповідач порушив строки оплати, встановлені договором поставки та додатками до нього, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 133 738,10 грн. 24% річних за період з 01.11.2018 по 30.08.2019, які нараховані на підставі п.4 додаткової угоди від 26.02.2019.

Відповідач не виконав також зобов`язання з перерахування суми заборгованості у строки, узгоджені додатковою угодою до договору поставки №1 від 26.02.2019, не оплатив суми заборгованості в розмірі 671265 грн. до 30.08.2019, а тому підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 13 963,98 грн. 48% річних за період з 31.08.2019 по 31.10.2019, які нараховані на підставі п.5 додаткової угоди від 26.02.2019.

Незважаючи на те, що в п.4 додаткової угоди від 26.02.2019 не зазначено, від якої саме суми нараховуються 24% річних, є правові підстави для їх стягнення. Позивач на обгрунтування стягнення 133 738,10 грн. 24% річних в позовній заяві посилається саме на ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, згідно з якою проценти річних нараховуються від простроченої суми; зазначає, що відповідач порушив зобов`язання та не оплатив товару у строк, встановлений договором. Згідно з розрахунком фактично позивач нараховує проценти річних від простроченої суми заборгованості. Розміру простроченої суми заборгованості відповідач під час вирішення спору не оспорював. Відповідач під час виконання договору поставки не допускав іншого порушення, окрім прострочення платежу, що давало б підстави вважати, що проценти річних можуть бути розраховані не від суми заборгованості, а від якоїсь іншої суми. Оскільки відповідач допустив саме таке порушення як прострочення оплати товару, а не якесь інше, тому підстави вважати, що позивач нарахував проценти річних неправомірно, відсутні. Додаткової угоди №1 від 26.02.2019 відповідач до суду не оспорював.

Доказів, які б свідчили про внесення змін до договору поставки в частині строків розрахунку за товар, відповідач суду не подав, а тому не можна погодитись з доводами відповідача про те, що підписанням додаткової угоди №1 від 26.02.2019 сторони змінили строки виконання відповідачем зобов?язання в частині оплати.

У відзиві на позов відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій у разі, якщо суд дійде висновку про наявність правових підстав для стягнення коштів з відповідача. На обгрунтування зменшення посилається на те, що всі кошти були сплачені з невеликим відтермінуванням, причиною стала засуха та погана врожайність у 2019; чистий прибуток відповідача за 2019 рік становив лише 27200 грн.; відповідач має заборгованість перед фінансовими установами на загальну суму 280445,47 грн.; позивач не поніс збитків через несвоєчасну оплату за договором поставки; просить також врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв (ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу) суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Кінцевий строк оплати товару за додатковою угодою №1 від 26.02.2019 - до 30.10.2018, який відповідачем було порушено.

Додатковою угодою №1 від 26.02.2019 сторони фактично розстрочили оплату відповідачем існуючої заборгованості в розмірі 671265 грн.- до 30.07.2019; до 30.08.2019, проте відповідач не перерахував заборгованості і в ці строки.

В повному обсязі відповідач перерахував заборгованість за договором та додатковою угодою відповідач лише 01.11.2019.

Наявність заборгованості відповідача та незначний чистий прибуток відповідача за 2019 рік є результатом його власної господарської діяльності і не може бути тією обставиною, яка свідчить про його скрутне становище.

Доказів на підтвердження засухи та поганої врожайності у 2019 відповідач суду не подав.

З огляду на викладене та виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи те, що відповідач не оплатив позивачу товар у строки, визначені додатковими угодами до договору поставки, не перерахував значної суми заборгованості і у строки, визначені додатковою угодою №1 від 26.02.2019, зважаючи на те, що нараховані позивачем проценти річних не перевищують суми прострочення і є способом захисту майнового права та інтересу позивача, який полягає в отриманні компенсації від відповідача за неналежне виконання ним зобов`язань щодо своєчасного перерахування коштів, клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, викладене у відзиві на позов, не підлягає до задоволення.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 526, 546, 549, 599, 610, 611, 612, 625, 626, 627, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Юско-Агро" (45250, Волинська область, Ківерцівський район, с.Звірів, вул. Шкільна, буд.9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт.Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 4-В, ) 13 963 грн. 98 коп. - 48% річних, 133 738 грн. 10 коп. - 24% річних, 2 215 грн. 53 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено: 05.10.2020.

Суддя І. О. Якушева