РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.09.2020Справа № 910/3660/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецкострукція" до товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельне підприємство "Мостострой" про стягнення 9 714 825,35 грн.,

за участі представників:

позивача: Шифердеккер О.О. за ордером від 23 квітня 2020 року серії КС № 246733;

відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецкострукція" (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що на виконання умов договору поставки № 1412/18-1, укладеного 14 грудня 2018 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельне підприємство "Мостострой" (далі - Товариство), позивач згідно з видатковими накладними поставив відповідачу продукцію на загальну суму 50 602 867,27 грн. Оскільки Товариство взяте на себе за вказаною угодою зобов`язання щодо оплати вартості цієї продукції виконало лише частково, заборгувавши таким чином позивачу 8 072 724,39 грн., останній, посилаючись на статті 96, 509, 525, 526, 610, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтю 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу, а також 1 387 402,68 грн. пені, 207 016,00 грн. трьох процентів річних та 47 682,28 грн. інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з несвоєчасним проведенням розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 березня 2020 року позовну заяву Компанії залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

27 березня 2020 року через загальний відділ канцелярії суду позивач на виконання вимог цієї ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.

У зв`язку з наведеними обставинами ухвалою Господарського суду міста Києва від 30 березня 2020 року позовну заяву Компанії прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3660/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23 квітня 2020 року.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11 березня 2020 року № 211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16 березня 2020 року 9/рс-186/20, судове засідання у справі № 910/3660/20, призначене на 23 квітня 2020 року, було знято з розгляду, про що учасників справи було завчасно повідомлено на офіційній вебсторінці Господарського суду міста Києва.

Враховуючи послаблення постановами Кабінету Міністрів України від 4 травня 2020 року № 343 та від 14 травня 2020 року № 377 протиепідеміологічних карантинних заходів, підготовче судове засідання у справі № 910/3660/20, з урахуванням положень частини 4 статті 120 ГПК України, було призначено на 2 липня 2020 року, про що її учасників було повідомлено відповідними ухвалами від 29 травня 2020 року.

Ухвалою суду від 2 липня 2020 року підготовче судове засідання відкладено на 23 липня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 липня 2020 року підготовче засідання відкладено на 3 вересня 2020 року.

У судовому засіданні 3 вересня 2020 року протокольною ухвалою без виходу до нарадчої кімнати строк підготовчого провадження у даній справі було продовжено на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 3 вересня 2020 року підготовче провадження у справі № 910/3660/20 було закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 17 вересня 2020 року.

У судовому засіданні 17 вересня 2020 року представник Компанії підтримала вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечив, відзив на позовну заяву у визначений судом строк не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги те, що Товариство було належним чином повідомлене про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2018 року між Компанією та Товариством був укладений договір поставки № 1412/18-1, за умовами якого позивач зобов`язався виготовити, поставити та передати у власність, а відповідач - прийняти та оплатити металоконструкції для об`єкта "Будівництво мостового пішохідно-велосипедного переходу між парками "Хрещатий" та "Володимирська гірка" в Печерському та Шевченківському районах" орієнтовною вагою 472 тонни, згідно з робочими кресленнями 10/2017-К.ПМ.Р-ПБ.КМ01.0, в асортименті та кількості відповідно до проектної документації (креслення КМ, КМД).

Зазначений правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками наведених юридичних осіб.

За умовами пункту 2.1 даної угоди якість продукції за цим договором повинна відповідати вимогам проектної документації комплект 10/2017-К.ПМ.Р-ПБ.КМ01.0 та Державним будівельним нормам. Виготовлення продукції проводиться від наглядом фахівців Інституту електрозварювання імені Патона, УкрДПТІТрансбуд Незалежної мостової інспекції України (далі - Мостова інспекція).

У пункті 6.2 цього договору сторони погодили, що загальна вартість договору на момент його укладення є орієнтовною і становить 49 654 555,76 грн.

Відповідно до пункту 7.1 даного правочину для виготовлення продукції замовник здійснює розрахунки таким чином: для забезпечення виробничого процесу в залежності від розподілу продукції за партіями на поточний рахунок постачальника перераховуються авансові платежі в розмірі не менше 75 % від вартості відповідної партії продукції; остаточний розрахунок за виготовлену партію продукції у розмірі різниці між авансом та вартістю останньої здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 банківських днів з моменту прийняття даної партії продукції Мостовою інспекцією, але в будь-якому разі до відвантаження продукції.

Пунктами 7.3, 7.4 договору встановлено, що вартість послуг генерального підряду, які постачальник зобов`язаний сплатити замовнику, становить 5 % від величини договірної ціни. Підставою для оплати вказаних послуг є акт наданих послуг генпідряду, який замовник надає постачальнику в момент та на дату підписання видаткової накладної.

За змістом пункту 8.1 цього правочину датою поставки партії продукції вважається дата її відвантаження, вказана в товарно-транспортних накладних.

Відповідно до пункту 8.10 даної угоди право власності, а також ризик випадкової загибелі або ушкодження кожної партії продукції переходять від постачальника до замовника в момент її одержання останнім і підписання сторонами видаткової накладної та товарно-транспортної накладної або відповідної транспортної накладної. З цього ж моменту обов`язок постачальника з поставки партії продукції вважається виконаним.

На виконання умов даного договору Товариство перерахувало на рахунок Компанії авансові платежі на загальну суму 40 000 000,00 грн., що підтверджується виписками по особовому рахунку позивача за 14 грудня 2018 року, 18 грудня 2018 року та 28 грудня 2018 року, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що компанія поставила відповідачу на підставі вищезазначеного договору продукцію загальною вартістю 50 602 867,28 грн. відповідно до видаткових накладних від 29 березня 2019 року № 3 на суму 20 420 581,78 грн., від 16 квітня 2019 року № 5 на суму 29 628 826,56 грн. та від 23 квітня 2019 року № 9 на суму 553 458,94 грн. Вказана обставина підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями відповідних видаткових накладних, підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печатками цих юридичних осіб.

Якість поставленої відповідачу продукції підтверджена сертифікатами якості, виданими Мостовою інспекцією, а саме: від 26 березня 2019 року № ВК-ВП-ВР-ВС-НР/1, від 27 березня 2019 року №№ Р8.1, Р8.2, Р8.3, Р8.4, Р9.2, Р10.1, Р10.2, Р11.1, Р11.2, Р11.3, від 29 березня 2019 року № В10, від 30 березня 2019 року № ДР/1, від 2 квітня 2019 року №№ Р9.1, В8, В9, від 12 квітня 2019 року №№ Р6.1, Р6.2, Р7.1, Р 7.2, Р7.3, В6, В7, від 14 квітня 2019 року № АП-ПП-ГУ, від 15 квітня 2019 року №№ В5, Р5.1, Р5.2.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань щодо поставки спірної продукції за наведеними видатковими накладними також свідчить відсутність з боку замовника претензій та повідомлень про порушення постачальником умов договору.

У той же час всупереч умовам вищенаведеного правочину відповідач взятий на себе обов`язок з оплати вартості поставленої йому продукції у встановлений строк у повному обсязі не виконав, заборгувавши постачальнику 10 602 867,28 грн. У зв`язку з цим Компанія 29 листопада 2019 року направила на його адресу претензію № 191129-01 з вимогою погасити наявну заборгованість.

Судом встановлено, що в рамках даного договору Товариством було надано позивачу послуги генерального підряду на суму 2 530 143,35 грн., що підтверджується відповідним актом надання послуг генерального підряду від 3 травня 2019 року, підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим печатками цих юридичних осіб. Належним чином засвідчена копія вказаного акта міститься у матеріалах справи.

Звертаючись до суду з даним позовом, Компанія просила стягнути з відповідача залишок основного боргу у сумі 8 072 724,39 грн. У той же час судом встановлено, що дійсна сума заборгованості Товариства перед позивачем за договором поставки від 14 грудня 2018 року № 1412/18-1 за розрахунком суду становить 8 072 723,93 грн. (50 602 867,28 грн. - 40 000 000,00 грн. - 2 530 143,35 грн.).

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за договором поставки від 14 грудня 2018 року № 1412/18-1 у розмірі 8 072 723,93 грн. підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Товариство на момент прийняття рішення не надало документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Компанії до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню. Водночас у задоволенні вимог позивача про стягнення з Товариства 0,46 грн. основного боргу слід відмовити.

Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки, позивач просив суд стягнути з відповідача 1 387 402,68 грн. пені, нарахованої на суму основного боргу у розмірі 8 072 724,39 грн. за період з 29 квітня 2019 року по 29 жовтня 2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Відповідно до статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 12.4 договору поставки передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати продукції згідно з пунктом 7.1 цього договору замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день затримки.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З урахуванням умов пункту 7.1 договору поставки суд дійшов висновку про те, що продукцію, поставлену позивачем за видатковою накладною від 16 квітня 2019 року № 5, відповідач повинен був оплатити до 16 квітня 2019 року, а за видатковою накладною від 23 квітня 2019 року № 9 - до 23 квітня 2019 року (тобто до дня її відвантаження). Враховуючи зазначене, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача, за перерахунком суду становить 1 305 533,56 грн., а саме: 1 212 764,74 грн. - пеня, нарахована на 7 519 264,99 грн. боргу з 29 квітня 2019 року по 17 жовтня 2019 року, та 92 768,82 грн. - пеня, нарахована на 553 458,94 грн. боргу з 29 квітня 2019 року по 24 жовтня 2019 року. Водночас у стягненні 81 869,12 грн. пені слід відмовити.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням Товариством покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого йому товару, позивач також просив суд стягнути з відповідача 207 016,00 грн. трьох процентів річних та 47 682,28 грн. інфляційних втрат.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлений Компанією до стягнення розмір трьох процентів річних не перевищує обрахованого судом розміру цих компенсаційних виплат, нарахованих на дійсну суму заборгованості відповідача у визначений позивачем період, позовна вимога про стягнення з відповідача 207 016,00 грн. трьох процентів річних підлягає задоволенню.

Водночас сума інфляційних втрат, нарахованих на дійсну суму заборгованості, за визначений позивачем період згідно з розрахунком суду становить 39 513,15 грн. Відтак, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь Компанії, тоді як у задоволенні вимог позивача до Товариства про стягнення інфляційних витрат у розмірі 8 169,13 грн. слід відмовити.

За таких обставин позов Компанії підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельне підприємство "Мостострой" (02094, місто Київ, вулиця Попудренка, будинок 42-А; ідентифікаційний код 31317397) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецкострукція" (01042, місто Київ, вулиця Чигоріна, будинок 18; ідентифікаційний код 39069887) 8 072 723 (вісім мільйонів сімдесят дві тисячі сімсот двадцять три) грн. 93 коп. основного боргу, 1 305 533 (один мільйон триста п`ять тисяч п`ятсот тридцять три) грн. 56 коп. пені, 207 016 (двісті сім тисяч шістнадцять) грн. 00 коп. трьох процентів річних, 39 513 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот тринадцять) грн. 15 коп. інфляційних втрат та 144 371 (сто сорок чотири тисячі триста сімдесят одну) грн. 80 коп. судового збору.

У задоволенні вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецкострукція" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельне підприємство "Мостострой" 0,46 грн. основного боргу, 81 869,12 грн. пені та 8 169,13 грн. інфляційних втрат відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28 вересня 2020 року.

Суддя Є.В. Павленко