ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Справа №10/47-08

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Коломис В.В.,

суддя Саврій В.А.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

- у Господарському суді Вінницької області:

боржника - Сніцаренко А.А. (посвідчення №701 від 29.11.10 р., довіреність №2 від 03.01.2020 р.) - у Святошинському районному суді м. Києва;

розпорядник майна - арбітражний керуючий Гонта О.А. (паспорт);

- у Святошинському районному суді м. Києва:

Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства - Гріненко М.В.;

інших учасників провадження: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Святошинським районним судом м. Києва, Господарським судом Вінницької області апеляційну скаргу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на ухвалу господарського суду Вінницької області від 15 червня 2020 року, суддя Лабунська Т.І., м. Вінниця, повний текст складено 18 червня 2020 року, у справі

за заявою Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод"

про банкрутство

Судом роз'яснено представникам учасників провадження права та обов'язки, передбачені ст.ст. 42, 46 ГПК України. Заяв про відвід суддів і клопотань про відкладення не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2020 року, ухвалою Господарського суду Вінницької області було, зокрема,:

- задоволено клопотання арбітражного керуючого Гонти О.А про надання ДП "Тростянецький спиртовий завод" дозволу на реалізацію рухомого майна;

- надано ДП "Тростянецький спиртовий завод" дозвіл на реалізацію рухомого майна, яке не використовується у виробничій діяльності підприємства та продаж якого не призведе до унеможливлення виробничої діяльності заводу в майбутньому: бражної колони; епюраційної колони Д2000; етажерки металевої; ємкості для мазуту №1; ємкості для мазуту №2; ємкості для мазуту №3; парового котла ДКВР10/23 №4; підігрівача бражки НДР; ректифікаційної колони №1; ректифікаційної колони №2; розгінної колони Д900 мм; сепараторів №3, 12; сепараторів ВВС №5, 6, 7, 13; сивушної колони Д-700;

- зобов'язано ДП "Тростянецький спиртовий завод" спрямувати кошти, отримані від реалізації зазначеного вище рухомого майна, на погашення заборгованості по заробітній платі, у тому числі і тієї, виконавчі документи про стягнення якої перебувають на виконанні Відділу примусового виконання рішень, а також на сплату відповідних податків та зборів (у тому числі: єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податку на доходи фізичних осіб та військового збору).

Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, не погоджуючись з постановленою ухвалою, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати в частині задоволення клопотання арбітражного керуючого Гонти О.А., вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки суд не перевірив наявності у справі доказів згоди комітету кредиторів здійснювати продаж істотних активів боржника, що являється порушенням процедури розпорядження майном, яка встановлена ч.8 ст. 44 Кодексу України з питань банкрутства.

Також вважає, що було проігноровано п.п.6,7 Порядку №803 відчуження об'єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №803 від 06 червня 2007 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2019 року №884), якими передбачено, що відчуження майна здійснюється безпосередньо суб'єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб'єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законами та викладено перелік документів необхідних до подання для отримання відповідної згоди.

Проте, боржник не звертався до Мінекономіки стосовно відчуження державного майна і надання такої згоди.

Також, вважає, що суд повинен був дослідити та встановити факт втрати майна ДП "Тростянецький спиртовий завод".

Арбітражна керуюча Гонта О.А., у своєму відзиві на апеляційну скаргу, вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції такою, що прийнята у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з огляду на необхідність дотримання конституційних прав працівників на одержання винагороди за працю, погашення заборгованості по заробітній платі, а також на виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Зазначає, що з 01 липня 2019 року підприємство не здійснює виробничої діяльності та позбавлене можливості самостійно погашати заборгованість по заробітній платі на виконання відповідних рішень судів, в той же час, заборгованість ДП "Тростянецький спиртовий завод" по заробітній платі було б можливо погасити за рахунок звернення стягнення на рухоме майно боржника в ході зведеного виконавчого провадження ВП№33248719, яке перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В ході розгляду заяви органу ДВС від 28 лютого 2020 року про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно ДП "Тростянецький спиртовий завод", арбітражний керуючий у своїх поясненнях від 22 травня 2020 року звернула увагу суду першої інстанції, що згідно з ч.ч.1, 4 та 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Проте, приписи п.3 Розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" фактично унеможливлюють своєчасне, у розумінні приписів Закону України "Про виконавче провадження", виконання в межах зведеного виконавчого провадження №33248719 рішень судів, про стягнення заборгованості по заробітній платі з ДП Тростянецький спиртовий завод, які набрали законної сили.

В той же час, ДП "Тростянецький спиртовий завод" повідомило, що майно запропоноване органом ДВС підлягає використанню в основній виробничій діяльності підприємства і не може бути відчужене та запропонувало перелік майна, яке не використовується у виробничій діяльності підприємства та продаж якого в виконавчому провадженні не призведе до унеможливлення виробничої діяльності заводу у майбутньому.

Після чого, нею було подано до суду додаткові пояснення від 04 червня 2020 року і від 15 червня 2020 року, в яких вона вказала, що іншим варіантом вирішення проблеми погашення заборгованості з заробітної плати (крім надання Відділу примусового виконання рішень дозволу на звернення стягнення на рухоме майно боржника), може бути надання дозволу самому боржнику на добровільну реалізацію майна, яке незадіяне у виробничій діяльності підприємства, згідно переліку, наданого ДП "Тростянецький спиртовий завод" у своєму листі, акцентувавши увагу на тому, що кошти, отримані від реалізації такого майна, необхідно спрямувати на погашення заборгованості по заробітній платі, в тому числі і тієї, виконавчі документи про стягнення якої перебувають на виконанні Відділу примусового виконання рішень.

Звертає увагу на те, що об'єкти державної власності, зазначені в оскаржуваній ухвалі не відчужені. Більше того, без надання згоди Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, а також комітету кредиторів ДП "Тростянецький спиртовий завод" відчужені не можуть бути.

ДП "Тростянецький спиртовий завод", у своїх поясненнях стосовно доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України має бути залишена без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, оскільки ч.8 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, для реалізації боржником майна, яке належить до об'єктів державної власності, однієї згоди, наданої оскаржуваною ухвалою недостатньо, оскільки крім цього боржник має отримати також згоду на реалізацію комітету кредиторів та Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

Наразі таких згод комітетом кредиторів та Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України не отримано, оскільки ініціатором отримання згоди на реалізацію, яка була надана оскаржуваною ухвалою, був не боржник, а Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Крім того, зазначає, що оскаржуваною ухвалою було надано згоду на реалізацію майна, відчуження якого жодним чином не може негативно відобразитися на відновленні та здійсненні виробничої діяльності підприємством-боржником у майбутньому та на встановлений Урядом України порядок відчуження майна.

Також, боржник погоджується і розділяє мотивацію суду першої інстанції, що під час винесення спірної ухвали, яка полягала у необхідності спрямування коштів, отриманих від реалізації майна на погашення заборгованості по заробітній платі, в тому числі і тієї, виконавчі документи про стягнення якої перебувають на виконанні Відділу примусового виконання рішень.

20 і 29 липня 2020 року, ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду (судді - Дужич С.П., головуючий, Крейбух О.Г., Коломис В.В.) за за скаргою Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України було відкрито провадження та призначено розгляд справи на 02 вересня 2020 року в режимі відеоконференції з Святошинським районним судом м. Києва.

02 вересня 2020 року, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Крейбух О.Г., повторним авторозподілом, її було замінено на суддю Саврія В.А. та, в цей же день, ухвалою колегії суддів у новому складі було прийнято скаргу до провадження.

02 вересня 2020 року, за результатами судового засідання, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду було задоволено клопотання арбітражного керуючого Гонти О.А., ДП "Тростянецький спиртовий завод" і ТОВ "Агро бізнес ВІП" та відкладено судове засідання на 16 вересня 2020 року в режимі відеоконференції у Святошинському районному суду м. Києва.

У судовому засіданні представник апелянта надав свої пояснення відносно доводів та вимог апеляційної скарги, просить її задоволити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині задоволення клопотання арбітражного керуючого Гонти О.А.

Представник боржника і розпорядник майна боржника висловили свою правову позицію щодо поданої апеляційної скарги, вважають її необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для її скасування.

Представники інших учасників провадження у справі про банкрутство у судове засідання не з'явились, хоча були завчасно повідомлені про час і місце судового розгляду, на що вказують повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст. ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що учасники по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, за наявності відповідного клопотання, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представника позивача.

Представники інших учасників провадження у справі про банкрутство у судове засідання не з'явились, хоча були завчасно повідомлені про час і місце судового розгляду, на що вказують повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст. ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що учасники по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, за наявності відповідного клопотання, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого і пояснення учасників провадження, які з'явились у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №10/47-08 за заявою боржника ДП "Тростянецький спиртовий завод" про банкрутство.

Провадження у справі перебуває на стадії процедури розпорядження майном боржника, розпорядником майна є арбітражна керуюча Гонта О.А.

28 лютого 2020 року, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) звернувся до Господарського суду Вінницької області з заявою №4029/02.1-25/3 про винесення ухвали, якою надати дозвіл на звернення стягнення на рухоме майно ДП "Тростянецький спиртовий завод", з тих підстав, що на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження №33248719 про стягнення з ДП "Тростянецький спиртовий завод" на користь юридичних та фізичних осіб заборгованості по заробітній платі, до складу якого входить 35 виконавчих проваджень, в тому числі і наказ Господарського суду Вінницької області №902/715/16 від 21 жовтня 2016 року, виконавчий лист Тростянецього районного суду Вінницької області №147/585/17 від 21 травня року, рішення судів в самостійний термін не виконані в повному обсязі. (а.с.1-4)

У вказаній заяві орган ДВС просить суд винести ухвалу, якою надати дозвіл на звернення стягнення на рухоме майно боржника ДП "Тростянецький спиртовий завод", а саме:

- парапровід (реєстр №163);

- котли ДКВР 10-23-370 (реєстр №370, №371, №372, №373);

- причіп 2 ПТС-4, 1992 р.в., заводський №002819, державний реєстраційний номер ВЕ03703;

- трактор колісний МТЗ-80, 1998 року випуску, заводський номер 954261, двигун №402538, державний реєстраційний номер 04617ВЕ;

- екскаватор колісний ЭО-2621, 1992 року випуску, заводський номер 788902, двигун №1Н2807, державний реєстраційний номер 03963ВЕ;

- трактор колісний Т-40М, 1992 року випуску, заводський номер 498368, двигун №2888070, державний реєстраційний номер 10799 ВЕ;

- причіп 2ПТС-4, 1992 року випуску, заводський номер 814473, державний реєстраційний номер ВЕ03704;

- причіп 2ПТС-4, 1992 року випуску, державний реєстраційний номер ВЕ03702; самохідне шасі Т-16 МГ, 1992 року випуску, двигун №1380633, шасі №508129, державний реєстраційний номер 31657 ВЕ.

04 і 15 червня 2020 року, арбітражний керуючий Гонта О.А. надала до суду додаткові пояснення щодо заяви Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 28 лютого 2020 року, у яких вона просила надати ДП "Тростянецький спиртовий завод" дозвіл на реалізацію рухомого майна, яке не використовується у виробничій діяльності підприємства та продаж якого не призведе до унеможливлення виробничої діяльності заводу в майбутньому, зазначене вище, зобов'язавши при цьому боржника спрямувати кошти, отримані від реалізації цього рухомого майна, на погашення заборгованості по заробітній платі, у тому числі і тієї, виконавчі документи про стягнення якої перебувають на виконанні Відділу примусового виконання рішень, а також на сплату відповідних податків та зборів (єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податку на доходи фізичних осіб та військового збору). (а.с.26-32)

15 червня 2020 року, ухвалою господарського суду Вінницької області було:

- відмовлено у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 28 лютого 2020 року про винесення ухвали, якою надати дозвіл на звернення стягнення на рухоме майно ДП "Тростянецький спиртовий завод";

- задоволено клопотання арбітражного керуючого Гонти О.А про надання ДП "Тростянецький спиртовий завод" дозволу на реалізацію рухомого майна та надано ДП "Тростянецький спиртовий завод" дозвіл на реалізацію рухомого майна, яке не використовується у виробничій діяльності підприємства та продаж якого не призведе до унеможливлення виробничої діяльності заводу в майбутньому: - бражної колони; - епюраційної колони Д2000; - етажерки металевої; - ємкості для мазуту №1; - ємкості для мазуту №2; - ємкості для мазуту №3; - парового котла ДКВР10/23 №4; - підігрівача бражки НДР; - ректифікаційної колони №1; - ректифікаційної колони №2; - розгінної колони Д900 мм; - сепараторів №3, №12; - сепараторів ВВС №5, №6, №7, №13; - сивушної колони Д-700;

- зобов'язано ДП "Тростянецький спиртовий завод" спрямувати кошти, отримані від реалізації зазначеного вище рухомого майна, на погашення заборгованості по заробітній платі, у тому числі і тієї, виконавчі документи про стягнення якої перебувають на виконанні Відділу примусового виконання рішень, а також на сплату відповідних податків та зборів (єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податку на доходи фізичних осіб та військового збору). (а.с.33-35)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ч.6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно п.17 ч.1 ст. 255 ГПК України, окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, зокрема у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Законом).

З 21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (надалі - Кодекс).

Частиною 1 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Вінницької області від 15 червня 2020 року, в частині, яка оскаржується Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, було задоволено клопотання арбітражного керуючого Гонти О.А про надання ДП "Тростянецький спиртовий завод" дозволу на реалізацію рухомого майна яке не використовується у виробничій діяльності підприємства та продаж якого не призведе до унеможливлення виробничої діяльності заводу в майбутньому та зобов'язано боржника спрямувати кошти, отримані від реалізації зазначеного вище рухомого майна, на погашення заборгованості по заробітній платі, а також на сплату відповідних податків та зборів.

Так, згідно ч.8 ст. 44 Кодексу, у процедурі розпорядження майном боржник не має права без згоди комітету кредиторів (зборів кредиторів - до моменту обрання комітету кредиторів) здійснювати продаж істотних активів боржника.

В той же час, з матеріалів справи не вбачається та апелянтом не доведено, що майно: бражна колона, епюраційна колона Д2000, етажеркв металева, ємність для мазуту №1, ємність для мазуту №2, ємність для мазуту №3, паровий котел ДКВР10/23 №4, підігрівач бражки НДР, ректифікаційна колона №1, ректифікаційна колона №2, розгінна колона Д900 мм, сепаратори №3, №12, сепаратори ВВС №5, №6, №7, №13 та сивушна колона Д-700 дозвіл на реалізацію якого було дозволено ухвалою господарського суду Вінницької області від 15 червня 2020 року відноситься до істотних активів ДП "Тростянецький спиртовий завод" або це майно використовується у виробничій діяльності боржника.

Крім того, для можливої реалізації заводом майна, яке належить до об'єктів державної власності, однієї згоди на реалізацію, наданої оскаржуваною ухвалою недостатньо, оскільки, крім цього, боржник повинен отримати також згоду на реалізацію, зокрема, комітету кредиторів.

Більше того, як вірно зазначено апелянтом, згідно п. 6 "Порядку відчуження об'єктів державної власності", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №803 від 06 червня 2007 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2019 року №884), відчуження майна здійснюється безпосередньо суб'єктом господарювання, на балансі якого перебуває державне майно, лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб'єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законами.

Таким чином, судом не було порушено процедури надання відповідного дозволу за відсутності згоди комітету кредиторів, оскільки така необхідна саме для реалізації активів. Місцевим господарським судом, при розгляді заяви Відділу примусового виконання рішень, було враховано, що з 01 липня 2019 року ДП "Тростянецький спиртовий завод" не здійснює виробничої діяльності та позбавлене можливості самостійно погашати заборгованість по заробітній платі на виконання відповідних рішень судів, яку можливо погасити лише за рахунок звернення стягнення на рухоме майно боржника в ході зведеного виконавчого провадження ВП№33248719.

Також, господарським судом першої інстанції було враховано, що відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду, які є обов'язковими до виконання і держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

На важливості виконання судового рішення також акцентує увагу і Європейський суд з прав людини у своїй практиці (зокрема, у рішеннях у справі "Півень проти України", у справі "Агрокомплекс проти України", у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", у справі "Деркач та Палек проти України", по справі ".Бурдов проти Росії", у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", у рішенні по справі "Чіжов проти України").

Такої ж правової позиці дотримується і Конституційний Суд України (зокрема, у рішеннях у справах №18-рп/2012 від 13 грудня 2012 року та №11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року).

Таким чином, заперечення, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята у відповідності до норм ст. 234 ГПК України з всебічним, повним та об'єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційних скарг, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв'язку з відмовою в їх задоволенні, покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15 червня 2020 року у справі №10/47-08 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали справи №10/47-08 повернути Господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.