СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2020 р. Справа № 917/2259/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.,

при секретарі Семенові О.Є,

за участю представників:

від позивача - Біленко Н.О. - на підставі довіреності від 29.05.2020р. №1;

від відповідача - Назаренко О.Й. - на підставі Ордеру Серії ПТ№184112 від 19.08.2020р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, м. Полтава, (вх. №1613 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 04.06.2020р. у справі №917/2259/19 (суддя Мацко О.С., ухвалене в м.Полтава об 11:30год., дата складення повного тексту - 15.06.2020р.)

за позовом: Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, м. Полтава,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Дубровінської Валентини Володимирівни, м. Полтава,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державного професійно-технічного навчального закладу "Полтавське вище професійне училище ім. А.О. Чепіги", м. Полтава,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Фізичної особи-підприємця Кончатної Людмили Станіславівни, м.Полтава,

2) Фізичної особи-підприємця Семенець Людмили Анатоліївни, м.Полтава,

3) Фізичної особи-підприємця Стадніченко Юлії Іванівни, м.Полтава,

4) Фізичної особи-підприємця Мануйленко Андрія Олександровича, м.Полтава,

5) Фізичної особи-підприємця Кучеренко Олени Михайлівни, м.Полтава,

про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути нерухоме майно

ВСТАНОВИЛА:

Регіональне відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Дубровінської Валентини Володимирівни, в якому просило суд:

- розірвати договір оренди № 24/14-11 нерухомого майна, що належить до державної власності, укладений 24.02.2014р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській області та фізичною особою - підприємцем Дубровінською Валентиною Володимирівною;

- зобов`язати фізичну особу - підприємця Дубровінську Валентину Володимирівну звільнити та повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях нерухоме майно нежитлове приміщення площею 294,9кв.м, розташоване за адресою: вул. Героїв-Чорнобильців, 3. м. Полтава, за актом приймання - передачі (повернення) майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях на виконання плану графіку проведення контрольних заходів на 1 півріччя 2019 року Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській області, затвердженого 03.01.2019р. начальником регіонального відділення Бережною Л.Ю., 18.06.2019р., в присутності орендаря - фізичної особи-підприємця Дубровінської В.В. та представника балансоутримувача - завідувача господарства Русіної Л.М. було проведено перевірку виконання орендарем умов договору оренди від 24.02.2014р. № 24/14-н (зі змінами та доповненнями).

За результатами проведеної перевірки було складено відповідний звіт від 18.06.2019р., відповідно до якого було встановлено порушення орендарем умов договору оренди від 24.02.2014 № 24/14-н, а саме: орендарем порушено умови пункту 4.3.7 договору - майно не застраховано; виявлено порушення умов пункту 2.5 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 23.03.2015р. щодо вчинення орендарем самовільної передачі майна в суборенду, без укладення договору суборенди; орендарем порушено умови пункту 4.3.12 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 23.03.2015р. щодо не допуску орендодавця та балансоутримувача до об`єкта оренди з метою перевірки його стану і відповідності напряму використання за цільовим призначенням.

12.08.2019р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях було направлено на адресу орендаря претензію щодо повернення майна у зв`язку із розірванням орендних відносин №18-102-02322, в якій вимагав від орендаря спільно з балансоутримувачем вчинити дії щодо повернення об`єкту оренди в строк до 16.08.2019р. Також, орендодавцем було повідомлено, що у разі ухилення орендаря від задоволення претензії в добровільному порядку, орендодавець буде вимушений звернутись до господарського суду з відповідним позовом про розірвання договору оренди та примусового повернення майна.

Проте, 03.09.2019р. орендарем було надано відповідь на вищевказану претензію, в якій було повідомлено про відмову у звільненні орендованого приміщення та відсутності підстав для розірвання договору.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях до суду з відповідним позовом.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.03.2020р. у справі №922/20/20 відмовлено в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, та у зв`язку з відсутністю фактичних обставин, які свідчать про істотне порушення відповідачем умов оренди нерухомого майна №24/14-Н від 24.02.2014р. відсутні підстави для задоволення позову в частині розірвання договору та, відповідно, задоволення похідної вимоги про зобов`язання відповідача звільнити та повернути позивачу нерухоме майно.

Регіональне відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.03.2020р. у справі №922/20/20 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, що призвело до передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що місцевим господарським судом не було надано належної оцінки обставинам викладеним у звіті складеному за результатами проведеної перевірки було від 18.06.2019р., відповідно до якого було встановлено порушення орендарем умов договору оренди від 24.02.2014р. № 24/14-н, а саме: орендарем порушено умови пункту 4.3.7 договору - майно не застраховано; виявлено порушення умов пункту 2.5 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 23.03.2015р. щодо вчинення орендарем самовільної передачі майна в суборенду, без укладення договору суборенди; орендарем порушено умови пункту 4.3.12 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 23.03.2015р. щодо не допуску орендодавця та балансоутримувача до об`єкта оренди з метою перевірки його стану і відповідності напряму використання за цільовим призначенням.

Зазначені порушення на думку апелянта, свідчать про те, що договір оренди №24/14-н від 24.02.2014р. підлягає достроковому розірванню з підстав порушення відповідачем істотних умов договору та положень статей 10, 19, 22, 32 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а саме через відсутність договору добровільного страхування орендованого нерухомого майна на весь строк оренди майна, перешкоджання співробітникам орендодавця та балансоутримувача здійснювати перевірку стану орендованого майна.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2020р. залишено апеляційну скаргу Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях на рішення господарського суду Полтавської області від 04.06.2020р. у справі №917/2259/19 без руху в порядку статті 260 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

20.07.2020р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду документи на підтвердження усунення недоліків, що стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а саме: платіжне доручення на підтвердження сплати судового збору (вх.№6809).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.07.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях на рішення господарського суду Полтавської області від 04.06.2020р. у справі №917/2259/19; встановлено сторонам у справі строк до 17.08.2020р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на "31" серпня 2020 р. о 10:00год.

21.08.2020р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№7839), в якому просить суд розглянути дану справу в режимі відеоконференції; проведення судового засідання в режимі відеоконференції доручити господарському суду Полтавської області (36000, м.Харків, вул. Зигіна, 1), Полтавському окружному адміністративному суду (36039, м.Полтава, вул. Пушкарівська, 9/26) або Полтавському апеляційному суду (36000, м.Полтава, вул. Соборності, 18).

21.08.2020р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№7840), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, рішення господарського суду Полтавської області від 04.06.2020р. у справі №917/2259/19 залишити без змін.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 26.08.2020р., у зв`язку із відпусткою судді Гези Т.Д. та судді Мартюхіної Н.О., для розгляду справи №917/2259/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.08.2020р. задоволено клопотання відповідача про забезпечення проведення судового засідання у справі №917/2259/19 в режимі відеоконференції; ухвалено провести судове засідання призначене на 31.08.2020р. о 10:00год. в режимі відеоконференції в приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: м. Харків, пр. Незалежності, 13, зал судових засідань №105; доручено Полтавському окружному адміністративному суду (36039, м.Полтава, вул. Пушкарівська, 9/26) забезпечити проведення відеоконференції 31.08.2020р. о 10:00год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.08.2020р. відкладено розгляд справи на 01.10.2020р. о 14:15 год.; доручено Полтавському апеляційному суду забезпечити проведення відеоконференції 01.10.2020р. о 14:15год.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 01.10.2020р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.03.2020р. у справі №922/20/20 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Полтавської області від 04.06.2020р. у справі №917/2259/19 залишити без змін.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи за адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформація в якому відповідно до статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" є достовірною.

Крім того, з метою повідомлення третіх осіб про розгляд апеляційної скарги Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях на рішення господарського суду Полтавської області від 04.06.2020р. у справі №917/2259/19 апеляційним господарським судом було розміщено відповідне оголошення на веб-сайті Східного апеляційного господарського суду за посиланням https://eag.court.gov.ua/sud4875/gromadyanam/povato/995201/.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, що треті особи були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи (т.2 а.с.133-134,139-140,145-146,151-153,159-160), а представники позивача та відповідача з`явились в судове засідання та надали пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.02.2014р. між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Полтавській області (надалі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Дубровінською Валентиною Володимирівною (надалі - орендар) було укладено договір оренди №24/14-Н нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі - договір т.1 а.с.11-13).

Згідно з пунктами 1.1.,1.2, 1.3.,1.6 договору (з урахуванням додаткових угод від 16.06.2015р. №3, від 20.03.2018р. №4 т.1 а.с.20,22), орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно - нежитлове приміщення загальною площею 294,9кв.м., що розташовано за адресою: м.Полтава, вул. Героїв Чорнобильців, 3.

Майно передається в оренду для надання побутових послуг (перукарні).

Об`єкт оренди знаходиться на балансі Державного професійно-технічного навчального закладу "Полтавське вище професійне училище ім. А.О. Чепіги" (пункт 1.5. договору).

Розділом 4 договору сторонами визначено права та обов`язки сторін.

Зокрема, обов`язки орендаря за договором регламентовані пунктом 4.3 договору, відповідно до якого орендар зобов`язаний:

- у повному обсязі та своєчасно вносити орендні платежі незалежно від наслідків господарської діяльності (пункт 4.3.1. договору);

- протягом місяця після укладення цього договору застрахувати об`єкт не менше ніж на його вартість за висновком про вартість, на користь орендаря, який бере на себе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди та в цей же термін надати копію договору страхування, та копію платіжного документу щодо сплати страхового внеску, балансоутримувачу та орендодавцю. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб на увесь строк об`єкт був застрахований (пункт 4.3.7 договору в редакції додаткової угоди від 20.03.2018р. №4 т.1 а.с.22);

- забезпечити орендодавцю та балансоутримувачу доступ на об`єкт оренди з метою перевірки його стану і відповідності напряму використання за цільовим призначенням (пункт 4.3.12 договору).

Орендодавець має право контролювати з залученням підприємства-балансоутримувача виконання умов цього договору та використання об`єкта, переданого в оренду за цим договором, і у разі необхідності спільно з підприємством-балансоутримувачем вживати відповідні заходи реагування (пункт 4.2.1. договору); здійснювати контроль за станом майна шляхом візуального обстеження зі складанням акту обстеження (пункт 4.2.4. договору).

Відповідно до пункту 9.1.2. дія договору припиняється достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Цей договір може бути розірвано на вимогу орендодавця, якщо орендар користується майном не відповідно до умов договору; навмисно або з необережності погіршує стан майна та іншого обладнання; систематично (більше 3-х разів) порушує терміни здійснення будь-яких платежів, у т.ч. пені за договором; не проводить ремонт майна; перешкоджає співробітникам орендодавця здійснювати перевірку стану майна; не переглядає орендну плату у разі внесення змін до Методики (пункт 10.1. договору).

Цей договір відповідно до умов додаткової угоди від 20.03.2018р. №4 до договору діє до 23.12.2020р. включно (пункт 8.1. договору).

На виконання умов договору сторонами було підписано акт приймання - передачі майна (з урахуванням змін та доповнень до акту від 20.03.2014р., від 16.06.2015р., від 20.03.2018р. т.1 а.с.15,20,23) відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, що належить до державної власності - нежитлове приміщення загальною площею 294,9кв.м., що розташовано за адресою: м.Полтава, вул. Героїв Чорнобильців,3.

Згідно Наказу Фонду державного майна України від 17.01.2019р. №40 "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України" утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях як юридичну особу публічного права - правонаступника майна, прав та обов`язків Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській області (т.1 а.с.69-70).

Як зазначав в позовній заяві позивач, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна" із змінами та доповненнями, з урахуванням вимог наказу Фонду державного майна України від 14.05.2012р. №655 "Щодо виконання контрольних функцій Фонду державного майна України у сфері оренди", та на виконання плану графіку проведення контрольних заходів на 1 півріччя 2019 року Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській області, затвердженого 03.01.2019р. начальником регіонального відділення Бережною Л.Ю., 18.06.2019р., в присутності орендаря - фізичної особи-підприємця Дубровінськой В.В., представника балансоутримувача - завідувача господарства Русіної Л.М. було проведено перевірку виконання орендарем умов договору оренди від 24.02.2014 № 24/14-н (зі змінами та доповненнями).

Мета перевірки - контроль за ефективним використанням, збереженням державного майна, виконання орендарем умов договору оренди від 24.02.2014р. № 24/14-н.

Перевірка проводилася на підставі документів, що регламентують правовідносини у сфері оренди (договір оренди, розрахунок орендної плати, договір страхування і а інші документи на вимогу).

Крім того, як зазначав позивач, попередньо листами від 13.06.2019р. № 18-102-01344 та № 16-102-01343 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях повідомляло орендаря та балансоутримувача про проведення перевірки виконання умов вказаного вище договору оренди, одночасно у листі від 13.06.2019р. № 18-102-01344 орендарю також було вказано на необхідності забезпечення доступу до об`єкту оренди.

За результатами проведеної перевірки було складено відповідний звіт від 18.06.2019р. відповідно до якого було встановлено порушення орендарем умов договору оренди від 24.02.2014 № 24/14-н, а саме:

- орендарем порушено умови пункту 4.3.7 договору - майно не застраховано (на момент перевірки відсутній договір добровільного страхування орендованого нерухомого майна із терміном дії з 13.04.2019р.);

- виявлено порушення умов пункту 2.5 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 23.03.2015р. щодо вчинення орендарем самовільної передачі майна в суборенду, без укладення договору суборенди (встановлено, що частина орендованою майна площею 24,7кв.м використовується ФОП Лучко С.Б., про що свідчать рекламні щити, готова продукція, ноутбук та документи, орендар не надав комісії доступ до цієї частини приміщення та повідомив, що в приміщенні знаходяться його особисті речі);

- орендарем порушено умови пункту 4.3.12 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 23.03.2015р. щодо не допуску орендодавця та балансоутримувача до об`єкта оренди з метою перевірки його стану і відповідності напряму використання за цільовим призначенням (орендар не забезпечив комісії доступ до середини приміщення площею 24,7кв. м для огляду кімнати).

Рекомендовано розірвати договір № 24/14-н від 24.02.2014р., керуючись пунктом 10.2 частини 5 договору - перешкоджання співробітникам орендодавця здійснювати перевірку стану орендованого майна (т.1 а.с.56-57).

Вказаний звіт підписано від орендодавця - начальником відділу контролю договорів оренди Савенковою С.М., головним спеціалістом відділу контролю договорів оренди Писаренко Н.П., від балансоутримувача - завідувачем господарства ДПТНЗ "Полтавське вище професійне училище імені А.О.Чепіги" Русіною Л.М., від орендаря Дубровінською В.В. відповідний звіт підписаний з зауваженням про незгоду.

Листом від 18.06.2019р. орендар повідомив орендодавця, що частина орендованих площ на момент перевірки була зачинена, оскільки там зберігалися її особисті речі. Також, у вказаному листі орендодавця було повідомлено про те, що в найближчий час буде надано копію договору добровільного страхування орендованого нерухомого майна (т.1 а.с.60).

Також, 15.07.2019р. орендарем було подано до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях заперечення до акту перевірки, в яких вказував на те, що договір суборенди з ФОН Лучко С.Б. не укладався, підприємницьку діяльність ФОП Лучко С. Б. в орендованих приміщеннях не проводив, один із рекламних щитів знаходиться на вхідних дверях, у зв`язку з тим, що ФОП Лучко С. Б. мав плани взяти в суборенду частину приміщення ще в 2016 році, рекламний щит залишився, зняти його без пошкодження дверей не має можливості. Також, орендар повідомляв, що готова продукція (двері, пам`ятники, меблі) ноутбук та документи є його особистими речами, частина приміщення була закрита, так як на момент перевірки не використовувалась для підприємницької діяльності (т.1 а.с.63).

12.08.2019р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях було направлено на адресу орендаря претензію щодо повернення майна у зв`язку із розірванням орендних відносин №18-102-02322 (т.1 а.с.64-65), в якій вимагав від орендаря вчинити дії щодо повернення об`єкту оренди та надання орендодавцеві в строк до 16.08.2019р. для підписання акту приймання - передачі майна та договору про дострокове розірвання договору оренди. Також, орендодавцем було повідомлено, що у разі ухилення орендаря від задоволення претензії в добровільному порядку, орендодавець буде вимушений звернутись до господарського суду з відповідним позовом про розірвання договору оренди та примусового повернення майна.

03.09.2019р. орендарем було надано відповідь на вищевказану претензію, в якій було повідомлено про відмову у звільненні орендованого приміщення та відсутності підстав для розірвання договору (т.1 а.с.67).

З огляду на те, що орендар відмовився в добровільному порядку звільнити орендовані приміщення та не вбачав підстав для розірвання договору, 28.12.2019р. Регіональне відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Дубровінської Валентини Володимирівни про розірвання договору оренди нерухомого майна №24/14-Н від 24.02.2014р., що належить до державної власності, та зобов`язання відповідача звільнити та повернути позивачу нерухоме майно за актом приймання - передачі (повернення) майна (т.1 а.с.1-71).

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.03.2020р. у даній справі відмовлено в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з підстав викладених вище (т.1 а.с.202-208).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що згідно вимог статті 773 Цивільного кодексу України наймач зобов`язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

Відповідно до положень статті 783 Цивільного кодексу України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача. Отже, дані норми встановлюють умови розірвання договору оренди на вимогу наймодавця (орендодавця).

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України.

Статтею 188 Господарського кодексу України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до статті Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 статті 6 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Аналогічні положення викладено сторонами в пункті 10.1. договору, зокрема, цей договір може бути розірвано на вимогу орендодавця, якщо орендар користується майном не відповідно до умов договору; навмисно або з необережності погіршує стан майна та іншого обладнання; систематично (більше 3-х разів) порушує терміни здійснення будь-яких платежів, у т.ч.пені за договором; не проводить ремонт майна; перешкоджає співробітникам орендодавця здійснювати перевірку стану майна; не переглядає орендну плату у разі внесення змін до Методики (пункт 10.1. договору).

Отже, приписи статті 651 Цивільного кодексу України пов`язують можливість розірвання договору у зв`язку з порушенням стороною його умов лише у разі, якщо внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу суддівського розсуду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Наведена правова позиція щодо застосування норм статті 651 Цивільного кодексу України викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018р. у справі №908/491/17.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 13.02.2018р. у справі № 924/522/17.

З матеріалів справи вбачається, що За результатами проведеної перевірки Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях було складено відповідний звіт від 18.06.2019р. відповідно до якого було встановлено порушення орендарем умов договору оренди від 24.02.2014 № 24/14-н, а саме:

- орендарем порушено умови пункту 4.3.7 договору - майно не застраховано (на момент перевірки відсутній договір добровільного страхування орендованого нерухомого майна із терміном дії з 13.04.2019р.);

- виявлено порушення умов пункту 2.5 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 23.03.2015р. щодо вчинення орендарем самовільної передачі майна в суборенду, без укладення договору суборенди (встановлено, що частина орендованою майна площею 24,7кв.м використовується ФОП Лучко С.Б., про що свідчать рекламні щити, готова продукція, ноутбук та документи, орендар не надав комісії доступ до цієї частини приміщення та повідомив, що в приміщенні знаходяться його особисті речі);

- орендарем порушено умови пункту 4.3.12 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 23.03.2015р. щодо не допуску орендодавця та балансоутримувача до об`єкта оренди з метою перевірки його стану і відповідності напряму використання за цільовим призначенням (орендар не забезпечив комісії доступ до середини приміщення площею 24,7кв. м для огляду кімнати).

За результатами проведеної перевірки також рекомендовано розірвати договір № 24/14-н від 24.02.2014р., керуючись пунктом 10.2 частини 5 договору - перешкоджання співробітникам орендодавця здійснювати перевірку стану орендованого майна (т.1 а.с.56-57).

Вказаний звіт підписано від орендодавця - начальником відділу контролю договорів оренди Савенковою С.М., головним спеціалістом відділу контролю договорів оренди Писаренко Н.П., від балансоутримувача - завідувачем господарства ДПТНЗ "Полтавське вище професійне училище імені А.О.Чепіги" Русіною Л.М., від орендаря ОСОБА_1 відповідний звіт підписаний з зауваженням про незгоду.

Листом від 18.06.2019р. орендар повідомив орендодавця, що частина орендованих площ на момент перевірки була зачинена, оскільки там зберігалися її особисті речі. Також, у вказаному листі орендодавця було повідомлено про те, що в найближчий час буде надано копію договору добровільного страхування орендованого нерухомого майна (т.1 а.с.60).

Також, 15.07.2019р. орендарем було подано до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях заперечення до акту перевірки, в яких вказував на те, що договір суборенди з ФОН Лучко С.Б. не укладався, підприємницьку діяльність ФОП Лучко С. Б. в орендованих приміщеннях не проводив, один із рекламних щитів знаходиться на вхідних дверях, у зв`язку з тим, що ФОП Лучко С. Б. мав плани взяти в суборенду частину приміщення ще в 2016 році, рекламний щит залишився, зняти його без пошкодження дверей не має можливості. Також, орендар повідомляв, що готова продукція (двері, пам`ятники, меблі) ноутбук та документи є його особистими речами, частина приміщення була закрита, так як на момент перевірки не використовувалась для підприємницької діяльності (т.1 а.с.63).

Дослідивши зміст наданого Регіональним відділенням фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях звіту перевірки виконання умов договору оренди від 24.02.2014р. №24/14-н зі змінами та доповненнями від 18.06.2019р. судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було порушено обов`язок стосовно своєчасного страхування орендованого майна визначений пунктом 4.3.7 договору.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що ані чинним законодавством України, ані умовами укладеного між сторонами договору прямо не передбачено його розірвання в разі порушення строків страхування майна (розділ 10 договору такої умови не містить).

Більш того, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що орендарем було укладено договір добровільного страхування нерухомого орендованого майна №20/01/08ОМ від 19.06.2019р. зі строком дії з 20.06.2019р. по 19.06.2020р. (т.1 а.с.194), а попередній договір страхування закінчився 12.04.2019р., отже прострочення при укладенні договору було незначним (близько 2-х місяців).

Аналогічної позиції про те, що порушення строків страхування орендованого майна саме по собі не є підставою для розірвання договору оренди за умови, що на час вирішення спору об`єкт було застраховано, дотримується Верховний Суд у постановах від 29.04.2020р. у справі 910/7043/19, від 17.10.2019р. у справі №907/698/18.

Судова колегія також погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем не було доведено того факту, що приміщення самовільно передано в суборенду ФОП Лучко С.Б., оскільки обставини, які викладені в звіті (наявність рекламних щитів даного ФОП Лучко С.Б. на паркані, який не є об`єктом оренди, та на дверях, перебування у приміщенні 4-х дверей, пам`ятника, ноутбука та меблів), на думку судової колегії, не є достатніми доказами ведення підприємницької діяльності ФОП Лучко С.Б. і даному приміщенні.

До того ж, незрозуміло, яким чином позивач ідентифікував меблі та ноутбук як власність саме ФОП Лучко С.Б., а посилання на те, що згідно рекламної продукції саме цей підприємець виготовляє "бронедвері, вікна, паркани, оградки, ворота, сходи, перила, сейфи, проводить зварювальні роботи", не є достатнім доказом перебування частини приміщення у суборенді у даного підприємця.

Щодо доводів позивача про перешкоджання відповідачем при здійсненні перевірки стану орендованого майна судова колегія зазначає, що сам позивач при зверненні до суду з відповідним позовом визнав, що в день проведення перевірки йому було надано доступ до всього приміщення загальною площею 294,9кв.м., крім кімнати площею 24,7 кв.м., яка на день перевірки була зачинена, яка згідно пояснень відповідача - використовувалась для зберігання його особистих речей (необхідність зачиняти кімнату викликана одночасним перебуванням у приміщеннях великої кількості людей, у т.ч суборендарів) та через відсутність при собі ключів не могла бути відчинена.

Отже, на думку судової колегії, вказані обставини не можна кваліфікувати як перешкоджання здійснювати перевірку стану орендованого майна, що згідно пункту 10.2 договору свідчило б про наявність підстав для його розірвання.

Крім того, як вірно встановлено місцевим господарським судом, станом на дату огляду об`єкта оренди, орендна плата сплачувалась в повному обсязі, заборгованості за орендарем не обліковувалось, зауважень стосовно збереження майна не було, що підтверджує дотримання відповідачем свого визначального обов`язку за договором оренди та досягнення орендодавцем основної мети, з якою спірний договір укладався.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Отже, за наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те що, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами істотного порушення відповідачем умов спірного договору.

Судова колегія також вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що внаслідок розірвання спірного договору можуть настати негативні наслідки для територіальної громади у вигляді ненадходження до місцевого бюджету орендної плати, яка сплачується відповідачем.

Враховуючи наведене вище, з огляду на недоведеність позивачем наявності підстав для розірвання договору оренди №24/14-Н нерухомого майна, що належить до державної власності від 24.02.2014р. та зобов`язання відповідача звільнити та повернути нерухоме майно за актом приймання - передачі (повернення) майна, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів також враховує, що в пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини Справа "Проніна проти України" (Заява №63566/00) Суд нагадує, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Полтавської області від 04.06.2020р. у справі №917/2259/19 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 04.06.2020р. у справі №917/2259/19 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2020р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза