ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29.09.2020 Справа № 917/1576/20

Суддя Мацко О.С., розглянувши матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», 36007, м. Полтава, вул. Панянка, 65Б,

до Приватного підприємства «Приватна телекомпанія «Візит», 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, бул. Пушкіна, буд. 8, оф. 1,

про стягнення 15 387,97 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.09.2020 року до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» до Приватного підприємства «Приватна телекомпанія «Візит» про стягнення 15 387,97 грн., з яких 15 354,68 грн. пеня за несвоєчасну оплату за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 21500597 від 01.01.2019 р., 33,29 грн. 3 % річних.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне:

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

1. Згідно з ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як передбачено Законом України Про державний бюджет України на 2020 рік, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року складає 2 102,00 гривні.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що позивачем заявлено майнову вимогу про стягнення 4 912,78 грн., вона має бути оплачена судовим збором у розмірі 2 102,00 грн.

Позивачем додано до позовної заяви оригінал платіжного доручення № 798215 від 10.09.2020 р. про сплату судового збору в розмірі 1 891,80 грн. та копію платіжного доручення № 771940 від 27.04.2020 р. про сплату судового збору в розмірі 210,20 грн.

Однак, суд звертає увагу на те, що документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення поштового зв`язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення (оригінал).

Копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Аналогічні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 14.02.2019 року у справі № 918/702/18, від 26.06.2018 р. у справі № 924/978/17 та від 21.12.2018 р. у справі № 922/2225/18.

Враховуючи викладене, копія платіжного доручення № 771940 від 27.04.2020 р. не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі. Посилання позивача на те, що даний судовий збір сплачувався ним за видачу судового наказу та оригінал платіжного доручення знаходиться у іншій справі, не змінює вищенаведеного, оскільки позивач не позбавлений права отимати оригінал платіжного доручення зі справи №917/1018/20 для долучення його до матеріалів справи №917/1576/20).

2. Відповідно до ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Статтею 91 ГПК України визначено, що письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003 від 01.09.2003 р., затвердженої наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003 р., відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 р. у справі № 761/5894/17, висновки якого мають враховуватись судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, вказується, що документ може вважатися належним чином засвідченим у разі, якщо відмітка про засвідчення копії документа розміщена на одному (останньому) аркуші, при цьому всі сторінки даного документу прошиті та пронумеровані, на останній його сторінці зазначена кількість аркушів копій документів, підпис уповноваженої особи та печатка.

Судом встановлено, що додатки №№ 2-7 та №№ 11-23 до даної позовної заяви прошиті та пронумеровані, а на останній сторінці зазначена кількість аркушів, проставлено посвідчувальний напис, підпис уповноваженої особи та печатка, дата.

Однак, всупереч вимогам наказу Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003 р. та позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.12.2018 р. у справі № 761/5894/17, на останньому аркуші відсутня відмітка про засвідчення копій документів ("Згідно з оригіналом").

Таким чином, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, наявні підстави для залишення позовної заяви без руху в порядку статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 174, 234 ГПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» № 18-2/2591 від 25.09.2020 р., вх. № 1722/20 від 28.09.2020 р., без руху.

2. Позивачу протягом п"яти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме надати суду:

- належні докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі;

- належним чином засвідчені копії додатків №№ 2-7 та №№ 11-23 до позовної заяви.

3. Роз`яснити, що у випадку невиконання позивачем вимог суду про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

4. Копію цієї ухвали надіслати позивачу за адресою, зазначеною в її вступній частині.

Ухвала підписана 29.09.2020 р.

Ухвала набирає законної сили 29.09.2020 р. та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (ст.ст.235,255 ГПК України).

Суддя О.С. Мацко