ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2020 р. Справа№ 41/301

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Суліма В.В.

секретар судового засідання - Нікітенко А.В.

за участю представників:

від стягувача: не з`явились;

від боржника: адвокат Шляхетський А.Л.;

від органу ДВС: не з`явились;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 (підписання 19.08.2020)

у справі № 41/301

за скаргою Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

у справі № 41/301

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пона-Україна"

до Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про стягнення 4 935,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 відмовлено у відкритті провадження з розгляду скарги акціонерного товариства "Укргазвидобування" від 17.08.2020 на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у справі № 41/301 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Пона-Україна" до дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 4 935,00 грн.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою місцевого господарського суду Дочірня компанія "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою в якій просить відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укргазвидобування", скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 у справі № 41/301, а справу передати до суду першої інстанції, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що предметом скарги АТ "Укргазвидобування" не є оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, а також предметом цієї скарги не є оскарженням рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні, які відносяться до юрисдикції адміністративного суду.

На думку скаржника, суд першої інстанції всупереч правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.06.2020 у справі № 705/1804/13-ц, дійшов помилкового передчасного висновку, що скарга не може бути розглянута за правилами господарського судочинства та підлягає розгляду адміністративному судочинству, чим порушив ст.ст. 236, 339, 340 ГПК України та неправильно застосував до спірних правовідносин ч. 1 та 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 41/301 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Північний апеляційний господарський суд, визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі № 41/301. Закінчено проведення підготовчих дій. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2020 у справі № 41/301. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 01.10.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2020 виправлено описку у вступній та резолютивній частинах ухвали Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 у справі № 41/301. ухвалено вважати вірним текст вступної та резолютивної частин ухвали Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 у справі № 41/301 наступного змісту: "апеляційна скарга Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 (дата підписання 19.08.2020) у справі № 41/301", у відповідних відмінках. В іншій частині ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 у справі № 41/301 залишено без змін. Ухвалено дану ухвалу вважати невід`ємною частиною ухвали Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 у справі № 41/301.

Представники стягувача та органу ДВС у судове засідання 01.10.2020 не з`явились.

Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників стягувача та органу ДВС.

Представник боржника у судовому засіданні 01.10.2020 підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 у справі № 41/301 скасувати, вимоги апеляційної скарги задовольнити.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали оскарження, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

У червні 2010р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Пона-Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 4 935,00 грн., що виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу скрапленого газу від 09.02.2009 № АК327/9965сг-09.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.07.2010, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2010, вимоги позивача у даній справі задоволено повністю. Стягнуто з Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Пона-Україна" 4 935,00 грн. передплати, а також 102,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання наведеного рішення 29.10.2010 Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 (суддя Князьков В.В.) замінено боржника у виконавчому провадженні - Дочірню компанію "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" її правонаступником - акціонерним товариством "Укргазвидобування".

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, скаржником платіжним дорученням від 27.07.2020 № 313830 повністю сплачено зазначену в наказі Господарського суду міста Києва від 29.10.2010 в справі № 41/301 суму боргу в загальному розмірі 5 273,00 грн. на рахунок Відділу та 03.08.2020 надіслано на адресу Відділу відповідне повідомлення від 31.07.2020 № 2/1-432 про добровільну сплату боргу у виконавчому провадженні № 23106532.

06.08.2020 державним виконавцем Відділу Чорним В.В. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 23106532, якою боржнику визначено розмір мінімальних витрат цього виконавчого провадження в сумі 457,92 грн., а також постанову про стягнення з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" виконавчого збору в розмірі 527,30 грн. на виконання якої скаржником платіжним дорученням від 06.08.2020 № 317924 сплачено на рахунок Відділу грошові кошти у загальному розмірі 985,22 грн. (у тому числі: 457,92 грн., що становить розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а також 527,30 грн. виконавчого збору).

В подальшому, незважаючи на здійснене боржником добровільне погашення вищезазначених сум, державним виконавцем Відділу 12.08.2020 направлено до ПАТ АК "Укргазбанк" платіжну вимогу від 06.08.2020 № 23106532/UAN/1771/8 на суму 985,22 грн. з метою списання з рахунку скаржника коштів при примусовому виконанні виконавчих документів: наказу від 29.10.2009 № 41/301, що видав Господарський суд міста Києва; постанови про стягнення виконавчого збору від 06.08.2020 ВП № 23106532; постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.08.2020 ВП № 23106532, у зв`язку із чим, державним виконавцем Відділу в примусовому порядку списано з банківського рахунку боржника грошові кошти в сумі 985,22 грн., що, за твердженням скаржника, призвело до подвійного стягнення з нього сум виконавчого збору в розмірі 527,30 грн. та мінімального розміру витрат виконавчого провадження в сумі 457,92 грн.

17.08.2020 через загальний відділ канцелярії суду надійшла скарга акціонерного товариства "Укргазвидобування" на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Відділ), в якій останнє просило визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу Чорного Володимира Вікторовича з направлення до ПАТ АК "Укргазбанк" платіжної вимоги від 06.08.2020 № 23106532/UAN/1771/8 на суму 985,22 грн.; визнати неправомірними дії виконавця Відділу Чорного В.В. зі списання 12.08.2020 з рахунку акціонерного товариства "Укргазвидобування" № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ АК "Укргазбанк", коштів в сумі 985,22 грн. за платіжною вимогою від 06.08.2020 № 23106532/UAN/1771/8; визнати неправомірною платіжну вимогу Відділу від 06.08.2020 № 23106532/UAN/1771/8 на суму 985,22 грн.; зобов`язати державного виконавця Відділу Чорного В.В. усунути порушення щодо подвійного стягнення з акціонерного товариства "Укргазвидобування" коштів у розмірі 985,22 грн. за виконавчим провадженням № 23651032 шляхом повернення останньому неправомірно списаних за платіжною вимогою від 06.08.2020 № 23106532/UAN/1771/8 грошових коштів у розмірі 985,22 грн.

Однак, як вбачається зі змісту поданої Акціонерним товариством "Укргазвидобування" скарги вбачається, що викладені у ній вимоги стосуються виключно рішень та дій державного виконавця Відділу щодо виконання його постанов від 06.08.2020 про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Так, відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми, законодавством встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, тобто, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження, зокрема, постанов приватного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Так, зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 127/9870/16-ц, від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15, від 20.09.2018 у справі № 821/872/17, від 17.10.2018 у справі № 826/5195/17, від 16.01.2019 у справі № 279/3458/17-ц, від 09.10.2019 у справі № 758/201/17, від 18.12.2019 у справі № 759/15553/14-ц.

Враховуючи викладене, суб`єктний склад учасників, підстави даної скарги, а також предмет її розгляду - вимоги до державного виконавця, пов`язані зі стягненням останнім з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що вказана скарга не може бути розглянута за правилами господарського судочинства та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Таким чином, господарським судом першої інстанції правомірно відмовлено у відкритті провадження з розгляду скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" 17.08.2020.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Твердження скаржника про те, що предметом скарги АТ "Укргазвидобування" не є оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, а також предметом цієї скарги не є оскарженням рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні, які відносяться до юрисдикції адміністративного суду, не відповідає обставинам справи.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції всупереч правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.06.2020 у справі № 705/1804/13-ц, дійшов помилкового передчасного висновку, що скарга не може бути розглянута за правилами господарського судочинства та підлягає розгляду адміністративному судочинству, чим порушив ст.ст. 236, 339, 340 ГПК України та неправильно застосував до спірних правовідносин ч. 1 та 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", суперечить змісту зазначеної постанови, оскільки у ній вказано про те, що: "скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, як правильно вважав суд першої інстанції, оскільки усі оскаржувані заявником постанови стосуються стягнення судових витрат, витрат виконавчого провадження та стягнення штрафів, накладених державним виконавцем".

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 у справі № 41/301 та для задоволення апеляційної скарги Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", відсутні.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 у справі № 41/301.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність підстав для відкриття провадження з розгляду скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" від 17.08.2020 на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у справі № 41/301 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пона-Україна" до Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 4 935,00 грн., відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування ухвали місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Дочірню компанію "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 255, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 у справі № 41/301 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2020 у справі № 41/301 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Дочірню компанію "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

4. Справу № 41/301 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 05.10.2020.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286- 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

В.В. Сулім