ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
01.10.20 Справа № 917/698/20
Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., при секретарі судового засідання Сілаєвій О. Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Крок"
про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення у справі
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо- торгівельна компанія "Крок"
про стягнення 4043,02 грн.
без виклику представників сторін
Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Крок" подало до Господарського суду Полтавської області заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення у цій справі, в якій прохає стягнути з відповідача 5453,91 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
У клопотанні відповідач зазначає наступне:
- необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи;
- при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час;
- ціна позову складала 4 043 грн., в той час як за свої послуги адвоката сторони встановили гонорар у сумі 6 300 грн.;
- адвокат Кузьменко С. В. участі в судових засіданнях не приймала, предмет спору у справі № 917/698/20 не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними (складання позовної заяви);
- зважаючи на те, що послуги адвоката полягали лише у складанні позовної заяви, позивач мав можливість оплатити адвокату надані послуги, про що надати суду відповідні докази оплати разом із позовом. Будь-яких поважних причин, які б заважали позивачу подати докази, що підтверджують розмір понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 300 грн., позивачем не зазначено ні в позові, ні в заяві про компенсацію здійснених витрат;
- відповідач - ОСОБА_1 знаходиться у скрутному фінансовому становищі, оскільки тривалий час є безробітним та перебуває на обліку у Козельщинській філії Полтавського обласного центру зайнятості;
- станом на 14.04.2020 /дата укладення договору про надання правової (правничої) допомогу із адвокатом Кузьменко С.В./ розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2102 грн. Отже, відповідно до постанови КМУ від 27.04.2006 № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" витрати на професійну правничу допомогу адвоката Кузьменко С.В. у вказаній господарській справі не можуть перевищувати 1 051 грн.
При розгляді заяви суд зазначає наступне.
Господарським судом Полтавської області у справі № 917/698/20 було прийнято рішення від 15.09.2020р. про задоволення позову частково; стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Крок" 764 грн. 75 коп. - 3 % річних, 2735 грн. 97 коп. інфляційних, 2102 грн. 00 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору; в іншій частині у позові було відмовлено.
Позивач 18.09.2020р. (згідно поштової накладної) звернувся до суду з заявою про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5453,91 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Заява про відшкодування судових витрат та відповідні докази були подані позивачем у встановлений строк.
Статтею 221 ГПК України встановлено якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п 'ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст. 244 ГПК України).
Як свідчать подані докази, Кузьменко С. В. має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва від 18.01.2018р.
14.04.2020 року між позивачем (Клієнтом) та адвокатом Кузьменко С. В. (надалі - Адвокат) було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги від 14.04.2020 року (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого, за дорученням Клієнта, Адвокат зобов`язується надати необхідну правову (правничу) допомогу (далі - послуги), а Клієнт зобов`язується оплатити її.
Пунктом 1.2. Договору визначено, додатковими угодами до даного Договору визначається послуги, які Клієнт бажає отримати від Адвоката.
Відповідно до п. 4.1. Договору, послуги, що надаються Адвокатом, оплачуються Клієнтом за ставкою 900 (дев`ятсот) гривень 00 коп. за 1 (одну) годину роботи Адвоката.
Згідно з п. 4.2. Договору, оплата за послуги передбачені даним договором здійснюється в порядку, що визначається додатковими угодами до даного Договору.
У відповідності до п. 4.3. Договору, факт надання послуг за Договором підтверджується актом виконаних робіт. Порядок складення актів виконаних робіт визначається сторонами додатковими угодами до даного Договору.
У пункту 9.5. сторони Договору обумовили строк його дії - з моменту його підписання і до 31 грудня 2020 р.
В Додатковій угоді № 1 від 14.04.2020 року до Договору було погоджено, що на виконання п. 1.2. Договору сторони погодили наступний обсяг послуг, які Клієнт бажає отримати від Адвоката:
- аналіз нормативно-правової бази з питань нарахування 3% річних та індексу інфляції;
- аналіз судової практики, аналітики, що пов`язані з нарахуванням 3% річних та індексу інфляції;
В п.2 Додаткової угоди № 1 від 14.04.2020 встановлено, що після виконання обсягу послуг, що обумовлений у п.1 даної Додаткової угоди до Договору, Адвокат надає Клієнту відповідне консультування, погоджує із Клієнтом правову позицію та передає складені процесуальні документи Клієнту.
В п.3 Додаткової угоди № 1 від 14.04.2020 вказано, що на виконання пункту 4.2. Договору сторони погодили, що оплата за послуги Адвоката по судовій справі у суді першої інстанції здійснюється після підписання сторонами акту виконаних робіт на протязі 30 (тридцять) календарних днів.
В п.3 Додаткової угоди № 1 від 14.04.2020 зазначено, що на виконання пункту 4.3. Договору сторони погодили, що факт надання послуг за Договором по судовій справі у суді першої інстанції підтверджується актом виконаних робіт. Вказаний акт складається і підписується Сторонами на протязі трьох робочих днів після прийняття судового рішення, яким завершено розгляд справи у Господарському суді Полтавської області. В акті зазначається таке: послуги, що отримані (придбані) Клієнтом; кількість годин, що були витрачені Адвокатом на надання послуг Клієнту; сума, що має бути сплачена Клієнтом Адвокату.
17.09.2020 року між Клієнтом та Адвокатом був підписаний Акт виконаних робіт до Договору, в якому підтверджено, що Клієнт отримав від Адвоката наступні послуги, що стосуються судової справи № 917/698/20:
- аналіз нормативно-правової бази з питань нарахування 3% річних та індексу інфляції (2 години);
- аналіз судової практики, аналітики, що пов 'язані з нарахуванням 3% річних та індексу інфляції (1 година);
Загальний обсяг послуг складає 7 годин, та, відповідно п. 4.1. Договору їх вартість становить 6300 гривень 00 коп.
З огляду на викладене, позивач зазначає, що він має право на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи № 917/698/20 у розмірі 6300,00 грн., що з урахуванням пропорційності задоволених вимог складає 5453,91 грн., внаслідок часткового задоволення позову у справі № 917/698/20.
Відповідно до правового висновку Об`єднаної палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду щодо застосування норми права, що був зроблений у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 236 ГПК України).
Частинами 1, 3 статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з роз глядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залучення свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Як зазначено у частинах 1-3 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами до говору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частин 4-5 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які під лягають розподілу між сторонами.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчис лення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Суд погоджується із твердженням відповідача, що сума заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5453,91 грн. є неспіввісною зі складністю справи та об`ємом наданих адвокатом послуг позивачу та є завищеною порівняно із ціною позову.
Нормами ч. 6 ст. 126 ГПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз чинного господарського процесуального законодавства дає підстави стверджувати, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
До такого висновку прийшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 01.08.2019 року у справі № 915/237/18.
Відповідач у клопотанні від 30.09.2020 вказує, що ОСОБА_1 знаходиться у скрутному фінансовому становищі, оскільки тривалий час є безробітним та перебуває на обліку у Козельщинській філії Полтавського обласного центру зайнятості. В підтвердження наведеного відповідач надав суду витяг із трудової книжки ОСОБА_1 .
Крім того, суд враховує, що дана справа є малозначною та нескладною, не потребує значного часу для дослідження законодавства, заявлений до стягнення розмір витрат на правничу професійну допомогу перевищує суму позову та є завищеним.
Також, суд приймає до уваги, що позивач не надав доказів проведення оплати заявленого гонорару адвокату.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечень сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що наведеними у частинах 57, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Такий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" від 27.04.2006 № 590 витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи в господарських судах, не можуть перевищувати 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сукупність дій, необхідних для розгляду справи.
Станом на 14.04.2020 (на дату укладення договору про надання правової допомоги) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2102 грн.
Отже, суд вважає за доцільне зменшити належні до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу адвоката у вказаній господарській справі до 1 051,00 грн.
Відповідно до ч.1,3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, наявні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 129, 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Крок" про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення у справі - задовольнити частково.
Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.
3. В іншій частині - у задоволенні заяви відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.
Дата складення повного судового рішення: 01.10.2020.
Суддя Т. М. Безрук