ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
16.09.2020 Справа № 905/1232/20
Суддя - Говорун О.В.
Секретар - Коновалова А.І.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр європейських технологій та інновацій".
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Тяжстанкосервіс".
Про стягнення 277996 грн.
Представники учасників справи:
від позивача Рудай Д.М.;
від відповідача Кулик В.А., Фесенко А.Л.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр Європейських технологій та інновацій" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тяжстанкосервіс" (далі відповідач) про стягнення 277996 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань з оплати поставного обладнання, у зв`язку з чим просить суд стягнути заборгованість.
20.07.2020 надійшов відзив, в якому відповідач заперечує щодо заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належним чином оформлених доказів на підтвердження вчинення господарської операції з поставки товару відповідачу. Товар, який вказаний у видаткових накладних, відповідач не отримував, директор відповідача довіреності на отримання товару та акт звірки взаємних розрахунків не підписував.
Крім того, відповідач надав заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
09.09.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тяжстанкосервіс" (далі покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр Європейських технологій та інновацій" (далі постачальник) укладено договір поставки №145/2 (далі договір), відповідно до розділу 1 якого, постачальник зобов`язується виготовити та передати у власність покупця товар в номенклатурі та за ціною згідно з специфікаціями (додаток №1, 2), а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товар (а.с.91-92).
Згідно з п.п.4.1, 4.2 договору, ціни товару обумовлені в специфікаціях (додаток №1, 2). Загальна сума даного договору визначається сумарно підписаним специфікаціям.
Відповідно до п.п.5.1, 5.2 договору, форма оплати перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Умови оплати 100% оплата протягом 30 банківських днів з моменту поставки товару.
Договір вступає в силу з моменту підписання його обома сторонами і діє до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань (розділ 9 договору).
Відповідно до специфікації на поставку товару (додаток №1 до договору) та специфікації на поставку товару (додаток №2 до договору), сторони погодили найменування, ціну, строк виготовлення та поставки товару. Вказані специфікації підписані сторонами та скріплені печатками (а.с.93-94).
Позивачем був поставлений відповідачу товар, а саме: шафа управління в зборі для верстату КЖ20М на суму 144996 грн, а також шафа управління в зборі для верстату КЖ20 ТФ1 на суму 133000 грн, що підтверджується накладними №2409/1 від 24.09.2013та №0810/1 від 08.10.2013 (а.с.10-11).
Товар, зазначений в накладних, був отриманий представником відповідача, що підтверджується підписами в накладних, які скріплені печатками відповідача, а також довіреностями, які видані відповідачем на Германова Р.В. та скріплені печаткою відповідача (а.с.12-13).
Згідно з актом звірки взаємних розрахунків за 01.01.2013-30.09.2014, заборгованість відповідача станом на 30.09.2014 становить 277996 грн. Акт підписаний директорами позивача та відповідача та скріплений відповідними печатками (а.с.14).
23.06.2020 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу вих.№18/1 від 22.06.2020 про сплату заборгованості у розмірі 277996 грн (а.с.15-16).
Відповідач відповідь на вимогу вих.№18/1 від 22.06.2020 не надав.
Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з ч.1 ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 ГК України).
Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).
Згідно з ст.663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.
В порушення вказаних вище умов договору та закону, відповідач належним чином свої зобов`язання щодо здійснення оплати за поставлений товар не виконав.
На час прийняття рішення, доказів оплати відповідачем заборгованості в сумі 277996грн до суду не надано.
Суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності доказів здійснення господарської операції з поставки товару у зв`язку з тим, що директором не були особисто підписані довіреності на отримання товару, а також акт звірки взаємних розрахунків, виходячи з наступного.
Згідно із положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні":
- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9);
- первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частина друга статті 9);
- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1).
- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1).
За приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (з подальшими змінами і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):
- господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. (абзац другий пункту 2.1);
- первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (абзац перший пункту 2.1 в редакції, чинній з 26.05.2017);
- первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (абзац перший пункту 2.1 в редакції, чинній з 26.05.2017);
- документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. (абзац перший пункту 2.5);
- первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників. (пункт 2.15).
Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів.
У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18.
Відповідно до ч.4 ст. 62 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час підписання накладних №2409/1 та №0810/1), підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.
Накладні №2409/1 та №0810/1 містять такі обов`язкові реквізити, як дату їх складання; назву підприємства, від імені якого складено документи і якому здійснюється поставка за цими накладними; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особисті підписи в графі "здав" та "прийняв".
Накладна № 2409/1 засвідчена відтиском печатки відповідача.
Накладна №0810/1 підписана особою, яка прийнята товар, однак не містить відтиску печатки відповідача.
Суд приймає як належний доказ на підтвердження одержання товару відповідачем, засвідчену печаткою відповідача довіреність, яка видана на ім`я Германова Р.В. для отримання від позивача саме того товару та в тій кількості, що зазначені в накладній № 0810/1.
Також, суд приймає до уваги, що в графі "прийняв" накладної №2409/1 міститься підпис який скріплений печаткою відповідача, та який схожий на підпис особи, що прийняла товар за накладною №0810/1.
Позивачем, на підтвердження отримання відповідачем товару по накладній №2409/1, також надана скріпленою печаткою відповідача довіреність на Германова Р.В.
Отже, приймаючи до уваги, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки та за відсутності доказів того, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа, враховуючи наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах, зокрема, накладних та довіреностях, суд дійшов висновку про реальність господарської операції з поставки товару, який вказаний у відповідних накладних, позивачем відповідачу.
Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №916/922/19, від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17 та від 05 грудня 2018 року у справі № 915/878/16.
Суд, виходячи з вказаних вище обставин, відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі, на вирішення якої відповідач просив поставити питання щодо вчинення саме директором відповідача Куликом В.А. підписів у довіреностях від 23.09.2013 та від 08.10.2013, а також в акті звірки розрахунків.
Також, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи в порядку кримінального судочинства, оскільки відповідачем не обґрунтовано об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки.
За приписами ч.1 ст.260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).
Згідно з статтею 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Враховуючи, що договором передбачений строк оплати товару протягом 30 банківських днів з моменту поставки товару (п.5.2 договору), суд дійшов висновку, що перебіг позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості з поставки товарів, підтверджених накладними №2409/1 від 24.09.2013 та №0810/10 від 08.10.2013, починається з 06.11.2013 та з 20.11.2013 відповідно.
За змістом ч.1 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.
Таким чином, позовна давність щодо захисту порушених прав позивача спливає 06.11.2016 та 20.11.2016 відповідно.
Позивач, відповідно до поштового штемпелю на конверті, звернувся до суду з позовною заявою 30.06.2020 (а.с.20), тобто з пропуском позовної давності.
Документів на підтвердження переривання перебігу позовної давності позивачем не надано.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Таким чином, враховуючи сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, суд відмовляє в задоволенні позову.
Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу.
Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати покладаються позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд
Відмовити в позові повністю.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст.257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.09.2020.

Суддя О.В. Говорун