СУДОВИЙ НАКАЗ
Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В. розглянувши заяву № 18/09-01 від 18.09.2020 року "Про видачу судового наказу" Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» (м. Львів)/надалі - Заявник/ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Логістик» (м. Київ) /далі - Боржник/ про стягнення заборгованості за договором надання та організації послуг № ЕП-00000610 від 12.12.2018 року в розмірі 126 686,72 грн., з них: основного боргу - 114 500,00 грн. (сто чотирнадцять тисяч гривень), пені - 8946,99 грн. (вісім тисяч дев`ятсот сорок шість гривень 99 копійок), інфляційних втрат - 1223,50 грн. (одна тисяча двісті двадцять три гривні 50 копійок) та 3% річних - 2016,23 грн. (дві тисячі шістнадцять гривень 23 копійки), -
12.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пан Логістик» (експедитор/замовник) укладено договір надання та організації послуг № ЕП-00000610 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, перевізник зобов`язується перевезти наданий йому експедитором вантаж в міжнародному та/або в міжміському сполученні з пункту відправлення до пункту призначення і видати вантаж вантажоодержувачеві або іншій уповноваженій на одержання вантажу особі, а експедитор, після прийняття перевезення, відповідно до умов цього договору, зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Конкретні умови кожного перевезення зазначаються сторонами у разових договорах - заявках (далі - заявка), які при підписанні сторонами стають невід`ємними частинами цього договору. Підписані сторонами умови заявки мають пріоритетну силу щодо умов цього договору. Сторони керуються умовами договору, якщо ці умови не змінені заявкою (п. 1.5. договору).
За умовами п. 3.2. договору експедитор проводить оплату за відповідне перевезення на протязі двадцяти банківських днів після отримання від перевізника всіх оригінальних документів, вказаних в п. 2.2.17 договору, якщо інший строк оплати не вказаний в заявці, та виключно після реєстрації перевізником виписаної ним податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до вимог Податкового кодексу України. Сторони погодились, що перевізник зобов`язується зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 5 (п`яти) днів з моменту її складання.
В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що на виконання договору надав замовнику послуги з перевезення вантажу на загальну суму 114 500,00 грн., які боржником не оплачені, внаслідок чого у боржника виникла заборгованість за надані заявником послуги з перевезення вантажу у розмірі 114 500,00грн.
У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.
Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
В п. 4.4. договору визначено, що за прострочення виконання платіжних зобов`язань по даному договору, винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми заборгованості, за кожен день прострочення.
За нормою ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, встановлені договором або законом.
Отже, інфляційні витрати на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні витрати на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як вбачається з вказаної заяви та доданих до неї документів, на підтвердження наявності господарських правовідносин між сторонами, заявником надано суду договір надання та організації послуг № ЕП-00000610 від 12.12.2018 року, отже спір стосується грошової вимоги, заявлена до стягнення з боржника сума заборгованості у розмірі 126 686,72 грн. (основний борг (114 500,00 грн.) + пеня (8946,99 грн.) + інфляційні втрати (1223,50 грн.) + 3% річних (2016,23 грн.) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200,00 грн.).
Таким чином, відповідно до ст. 509, 525 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, заявлені вимоги про видачу судового наказу підлягають задоволенню.
Щодо витрат на правову допомогу суд відзначає, що до заяви не додано платіжних документів на оплату правової допомоги, відтак у суду відсутні підстави для розподілу витрат на правову допомогу, у зв`язку з їх недоведеністю.
За п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Крім того, оскільки заявником за подання до суду заяви про видачу судового наказу сплачено 210,20 грн. судового збору, то вказана сума судового збору підлягає стягненню з боржника.
Керуючись ст. 147-149, 151, 154, 155, 156, 159 Господарського процесуального кодексу України, ст. 509, 525 Цивільного кодексу України, Господарський суд міста Києва
2. Повідомити Боржника про те, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених Стягувачем вимог по суті.
3. Відповідно до положень ст. 157 Господарського процесуального кодексу України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Заява про скасування судового наказу має містити:
1) найменування суду, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України;
3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;
4) наказ, що оспорюється;
5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.
Заява підписується боржником або його представником.
До заяви про скасування судового наказу додаються:
1) документ, що підтверджує сплату судового збору;
2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником;
3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
4. Копію судового наказу, копію заяви Стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами, надіслати Боржнику.
5. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати Стягувачу.
7. Дата набрання судовим наказом законної сили ______________________.
8. Строк пред`явлення судового наказу до виконання до __________________(включно).
9. Дата видачі судового наказу Стягувачу _________________________________.
Суддя Котков Олександр Васильович
У відповідності до приписів ч. 3 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому Розділом ІІ цього Кодексу.
Порядок скасування судового наказу:
Боржник повинен протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до 105,10 грн. за наступними реквізитами:
- отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030101
- код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783
- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- код банку (МФО): 899998
- код класифікації доходів бюджету: 22030101.
Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом _____________________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд м. Києва (назва суду, де розглядається справа)
Зміст відповідної заяви про скасування судового наказу повинен відповідати вимогам ст. 157 Господарського процесуального кодексу України.
Суддя Котков Олександр Васильович