ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020м. ДніпроСправа № 904/4396/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АЛЬТЕРНАТИВТЕПЛОСЕРВІС"

до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "СОФІЇВСЬКЕ" СОФІЇВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ СОФІЇВСЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

про стягнення 293344,35грн., з яких 144798,62грн. основної заборгованості; 144798,62грн. пені; 1760,06грн. трьох процентів річних; 1987,05грн. інфляційних втрат (договір №227 від 01.11.2019 на постачання теплової енергії)

Представники: справу розглянуто без виклику представниківучасників справи

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АЛЬТЕРНАТИВТЕПЛОСЕРВІС" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "СОФІЇВСЬКЕ" СОФІЇВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ СОФІЇВСЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (далі - відповідач) про стягнення 293344,35грн., з яких 144798,62грн. основної заборгованості; 144798,62грн. пені; 1760,06грн. трьох процентів річних; 1987,05грн. інфляційних втрат (договір №227 від 01.11.2019 на постачання теплової енергії).

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/4393/20 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2020.

Ухвалою від 17.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 15.09.2020.

31.08.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив від б/д за вих.№б/н у якому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Відзив від б/д за вих.№б/н прийнято до розгляду.

11.09.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла відповідь на відзив від 10.09.2020 за вих.№10/09-20(8) у якій просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідь на відзив від 10.09.2020 за вих.№10/09-20(8) прийнято до розгляду.

22.09.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшли заперечення від 18.09.2020 за вих.№69 у якій просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Заперечення від 18.09.2020 за вих.№69 прийнято до розгляду.

У відповідності до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Отже, строк для розгляду справи по суті розпочато.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

05.10.2020 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

01.11.2020 між сторонами укладено договір №227 про закупівлю теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання за державні кошти (далі - договір).

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв у період з листопада 2019 року по квітень 2020 року (включно) теплову енергію на загальну суму 171868,79грн.

Оплату отриманої теплової енергії відповідач здійснив частково, у зв`язку із чим існує непогашена заборгованість у розмірі 144798,62грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- пеню за загальний період прострочення з 16.12.2019 по 01.08.2020 на загальну суму 144798,62грн.;

- три проценти річних за загальний період прострочення з 16.12.2019 по 01.08.2020 на загальну суму 1760,06грн.;

- інфляційні втрати за загальний період прострочення з 16.12.2019 по 01.08.2020 на загальну суму 1987,05грн.

Короткий зміст заперечень відповідача та узагальнення його доводів.

Відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі посилаючись на таке.

По-перше, договір погоджено і укладено на об`єм теплової енергії в обсязі 36,129Гкал з фіксованою ціною 96233,20грн., оскільки кошти виділяються за рахунок місцевого бюджету.

На думку відповідача, позивач не довів належними доказами об`єм поставленої теплової енергії, оскільки відсутні взаємно погоджені та підписані акти про надані послуги з постачання теплової енергії.

Посилання позивача в якості основного доказу на Додаток 1.1 до договору "Обсяги постачання теплової енергії споживачу", відповідачем визнаються необґрунтованими з огляду на те, що не є додатками до договору, оскільки на них не вказано до якого договору вони відносяться і відсутня дата додатку.

По-друге, у зв`язку із необґрунтованістю основної заборгованості, необґрунтованими, на думку відповідача, є вимоги про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідач вважає неправильним розрахунок пені через те, що Закон України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" не розповсюджується на відповідача. Як на аналогічну правову позицію відповідач посилається на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2018 по справі №910/582/17.

Доводи позивача на відзив.

Позивач не погоджується з твердженнями відповідача в частині того, що останній не провадить підприємницьку діяльність та підтримує заявлені позовні вимоги.

Доводи відповідача щодо незгоди з аргументами позивача викладеними у відповіді на відзив.

Відповідач позовні вимоги не визнає та вказує, що акти використання теплової енергії не є належними доказами у справі з огляду на їх підписання не директором відповідача.

Крім того, відповідач заперечує проти стягнення пені.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Доказами, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, предметом доказування у господарській справі є лише ті факти, які мають матеріально-правове значення, тобто факти без з`ясування яких не можна правильно вирішити справу по суті.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі такі:

1. Обставини укладання договору.

2. Природа договору.

3. Факт поставки теплової енергії.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

5. Правомірність нарахування пені.

6. Правомірність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладання договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між позивачем (далі - позивач, постачальник) та відповідачем (далі - відповідач, споживач) укладено договір №227 від 01.11.2019 на постачання теплової енергії (далі - договір).

Предмет договору. Постачальник постачає споживачу теплову енергію (далі - теплова енергія) (ДК 021:2015:0932000-8-"Пара, гаряча вода та пов`язана продукція") по об`єктах споживача в 2019 року, а споживач приймає та зобов`язується оплатити теплову енергію на умовах даного договору (пункт 1.1 договору).

Ціну договору. Ціна цього договору становить 96233,20грн., з урахуванням ПДВ - 16038,87грн. (пункт 3.1 договору).

Строк. Цей договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2019 включно. Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України та статті 180 Господарського кодексу України відносини між сторонами виникли з 28.10.2019, а в частині розрахунків за спожиту теплову енергію - до їх повного здійснення (пункт 10.1 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 статті 265 Господарського кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

3. Факт поставки теплової енергії.

Відповідачу в періоду період з листопада 2019 року по квітень 2020 року (включно) теплову енергію на загальну суму 171868,79грн., що підтверджується актами використання теплової енергії складеними у період з листопада 2019 року по квітень 2020 року (включно).

Спірні акти використання теплової енергії підписані представниками обох сторін та скріплені відповідними печатками підприємств.

Доказів щодо наявності заперечень стосовно кількості або вартості поставленої теплової енергії матеріали справи не містять.

Отже, факт поставки теплової енергії у період з листопада 2019 року по квітень 2020 року визнається підтвердженим.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника поставити теплову енергію відповідає обов`язок споживача прийняти її та оплатити.

Відповідно до пункту 4.7 договору постачальник на протязі 5-ти днів з дня отримання від споживача документів, передбачених пунктами 5.3., 5.5. цього договору, виставляє споживачу рахунки на сплату з коригуванням фактично спожитої теплової енергії. Зазначені рахунки повинні бути сплачені споживачем не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

За отриману від позивача теплову енергію відповідач розрахувався частково.

Доказів оплати послуг в сумі 144798,62грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 144798,62грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

5. Правомірність нарахування пені.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.3.8 договору встановлено, що за несвоєчасну сплату спожитої теплової енергії, передбачену п. 4.7 договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу на підставі Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" № 686-ХІV.

Так, абзацом 3 статті 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" встановлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Статтею 84 Цивільного кодексу України визначено, що підприємницькі товариства - це товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи.

Пунктом 1.2 Статуту відповідача визначено, що підприємство належить до комунальної власності Софіївської селищної ради та перебуває в управлінні Софіївської селищної ради. Відповідно до способу утворення підприємство є унітарним та комерційним. Пунктом 8.1 Статуту відповідача визначено, що основним узагальнюючим показником фінансових результатів господарської діяльності підприємства є прибуток або інший показник ефективності його діяльності, визначений засновником.

Відтак, логічним є висновок, що відповідач здійснює господарську діяльність та отримує прибуток.

Таким чином, на відповідача розповсюджується дія Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій".

Крім того, непрямим доказом визнання відповідачем використання нежилих будинків і приміщень, належних йому на праві власності або орендованих ним на підставі договору, для провадження цієї діяльності є добровільне підписання договору.

Отже, заперечення відповідача в частині стягнення пені відхиляються як необґрунтовані.

Щодо розрахунку пені.

Позивач нарахував пеню за загальний період прострочення з 16.12.2019 по 01.08.2020 на загальну суму 144798,62грн.;

Відповідач контррозрахунку не надав; вимог заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним та таким, що відповідає вимогам Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

6. Правомірність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України (статті 525, 526 Цивільного кодексу України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо розрахунку трьох процентів річних.

Позивач нарахував три проценти річних за загальний період прострочення з 16.12.2019 по 01.08.2020 на загальну суму 1760,06грн.

Відповідач контррозрахунок трьох процентів річних не надав; вимоги заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо розрахунку інфляційних втрат.

Позивач нарахував інфляційні втрати за загальний період прострочення з 16.12.2019 по 01.08.2020 на загальну суму 1987,05грн.

Відповідач контррозрахунок інфляційних втрат не надав; вимоги заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

Щодо твердження відповідача про те, що додатки, долучені позивачем до матеріалів справи, не є додатками до договору, оскільки на відповідних додатках не вказано до якого договору вони відносяться. Крім того, вказані додатки не містять дати їх підписання, господарський суд зазначає таке.

У додатках, долучених позивачем до матеріалів справи, визначено, що відповідні додатки є додатками до договору на постачання теплової енергії. На цих додатках містяться відтиски печатки та підписи представника відповідача.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Зазначаючи про те, що представником не підписувались додатки, долучені позивачем до матеріалів справи, відповідач не заявив клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, не надав жодних інших належних доказів на підтвердження того, що вказані додатки підписані не представником споживача.

Крім того, відповідач, не довів, що між сторонами укладений інший договір на постачання теплової енергії, додатками до якого могли би бути додатки, долучені позивачем до матеріалів справи.

Згідно висновків, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2-5, 7-15, 18, 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 129, 220, 232-233, 236-242, 247-248, 252, 253-254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АЛЬТЕРНАТИВТЕПЛОСЕРВІС" (Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 49108, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ЯНТАРНА, будинок 79-А, квартира 89; Ідентифікаційний код юридичної особи: 42771569) до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "СОФІЇВСЬКЕ" СОФІЇВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ СОФІЇВСЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 53100, Дніпропетровська обл., Софіївський р-н, селище міського типу Софіївка, ВУЛИЦЯ НЕЗАЛЕЖНОСТІ, будинок 4 Б; Ідентифікаційний код юридичної особи: 37019085) про стягнення 293344,35грн., з яких 144798,62грн. основної заборгованості; 144798,62грн. пені; 1760,06грн. трьох процентів річних; 1987,05грн. інфляційних втрат (договір №227 від 01.11.2019 на постачання теплової енергії) задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "СОФІЇВСЬКЕ" СОФІЇВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ СОФІЇВСЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 53100, Дніпропетровська обл., Софіївський р-н, селище міського типу Софіївка, ВУЛИЦЯ НЕЗАЛЕЖНОСТІ, будинок 4 Б; Ідентифікаційний код юридичної особи: 37019085) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АЛЬТЕРНАТИВТЕПЛОСЕРВІС" (Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 49108, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ЯНТАРНА, будинок 79-А, квартира 89; Ідентифікаційний код юридичної особи: 42771569) 144798,62грн. (сто сорок чотири тисячі сімсот дев`яносто вісім грн. 62 коп.) основної заборгованості; 144798,62грн. (сто сорок чотири тисячі сімсот дев`яносто вісім грн. 62 коп.) пені; 1760,06грн. (одна тисяча сімсот шістдесят грн. 06 коп.) трьох процентів річних; 1987,05грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят сім грн. 05 коп.) інфляційних втрат; 4400,17грн. (чотири тисячі чотириста грн. 17 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 05.10.2020.

Суддя І.В. Петренко