РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.09.2020Справа № 910/8250/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська пивна компанія" до товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" про стягнення 129 400,11 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Львівська пивна компанія" (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що на виконання укладених між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Меркурій" (далі - Товариство) договорів купівлі-продажу від 23 березня 2016 року № 12222 та від 2 січня 2020 року № К13385 позивач згідно з видатковими накладними передав, а відповідач прийняв товар. Оскільки Товариство взяте на себе за вказаними договорами зобов`язання з оплати прийнятого ним товару не виконало, заборгувавши таким чином позивачу 129 400,11 грн., останній, посилаючись на статті 525, 526, 530, 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтю 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не менше строку карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

6 липня 2020 року через загальний відділ канцелярії суду позивачем на виконання вимог вказаної ухвали подано документи для усунення недоліків позовної заяви.

У зв`язку з наведеними обставинами ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 липня 2020 року позовну заяву Товариства було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8250/20 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не менше строку карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно зі статтею 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 7 липня 2020 року про відкриття провадження у справі № 910/8250/20 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 03142, місто Київ, бульвар Академіка Вернадського, будинок 59/2. Проте вказане відправлення було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення адресату.

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 7 липня 2020 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте Товариство у встановлений судом строк відзивів на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги те, що Товариство було належним чином повідомлене про розгляд цієї справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд даної справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2016 року між Товариством та Компанією було укладено договір купівлі-продажу № 12222, за умовами якого остання зобов`язалася протягом дії цього договору передати відповідачу продукцію окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що погоджується сторонами в накладних, які є невід`ємною частиною даної угоди, а Товариство - прийняти товар та оплатити його на умовах, встановлених цим договором.

Даний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Пунктом 2.4 цього договору передбачено, що товар вважається зданим продавцем і прийнятим покупцем: за якістю - згідно з сертифікатом, за кількістю - відповідно до окремої накладної.

У випадку порушення щодо якості або кількості товару між сторонами складається акт, який може бути підставою для рекламацій (пункт 2.5 вказаної угоди).

Згідно з пунктами 3.4 та 3.6 наведеного правочину покупець зобов`язаний подати продавцю відповідно до додатку № 1 інформацію на тих працівників, які мають право приймати товар. У цьому додатку вказуються всі паспортні дані та зразки підписів таких працівників покупця, а також зразки печаток та штампів (за наявності), якими завіряються вказані підписи. Перехід права власності на товар відбувається в момент підписання уповноваженою особою покупця накладних на товар.

За змістом пункту 5.1 даного договору покупець сплачує повну вартість отриманого товару за цінами, що зафіксовані в документах на відвантаження.

Відповідно до пунктів 5.3-5.5 зазначеної угоди у разі, якщо товар ТМ "Nemiroff" та інших товарних груп передається на умовах відтермінування платежу, покупець сплачує повну вартість отриманого товару протягом 14 календарних днів з моменту його фактичного отримання. Оплата партії поставленого товару здійснюється покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний у реквізитах договору та/або в накладній на відвантаження товару.

У пунктах 9.1 та 9.2 даного договору сторони погодили, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє по 23 березня 2017 року. У випадку, якщо жодна зі сторін письмово не повідомить іншу сторону про розірвання цього правочину за 15 календарних днів до дати припинення його дії, він вважається пролонгованим на 1 рік на тих самих умовах.

Судом встановлено, що позивач на виконання вищезазначеного правочину поставив відповідачу, а останній прийняв товар на загальну суму 64 236,01 грн. відповідно до видаткових накладних, а саме: від 25 січня 2019 року № Б_6 на суму 4 296,30 грн., від 8 листопада 2019 року № Б_0 на суму 10 573,34 грн., від 14 листопада 2019 року № Б_0 на суму 1 361,76 грн., від 15 листопада 2019 року № Б_1 на суму 2 999,10 грн., від 29 листопада 2019 року № Б_7 на суму 4 971,38 грн. та № Б_6 на суму 9 288,40 грн., від 6 грудня 2019 року № Б_8 на суму 2 202,48 грн. та № Б_4 на суму 4 424,28грн., від 19 грудня 2019 року № Б_7 на суму 6 081,67 грн., від 24 грудня 2019 року № Б_6 на суму 8 538,36 грн., від 21 жовтня 2019 року № Б_4 на суму 5 495,60 грн. та від 25 жовтня 2019 року № Б_0 на суму 4 003,34 грн. Вказана обставина підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями відповідних видаткових накладних, підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печаткою Компанії та штампом Товариства. Зразок даного штампу відповідача вказаний у додатку № 1 до зазначеного договору.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань щодо поставки спірного товару за наведеними видатковими накладними також свідчить відсутність з боку покупця претензій та повідомлень про порушення постачальником умов договору.

У той же час всупереч умовам вищевказаного правочину відповідач взятий на себе обов`язок з оплати вартості поставленого йому товару у встановлений строк виконав лише частково, сплативши постачальнику 2 935,36 грн. та заборгувавши таким чином позивачу (з урахуванням вартості поверненого товару на суму 672,00 грн.) 60 628,65 грн.

Судом також встановлено, що 2 січня 2020 року між Товариством та Компанією було укладено договір купівлі-продажу № К13385, за умовами якого остання зобов`язалася протягом дії цього договору передати відповідачу продукцію окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що погоджується сторонами в накладних, які є невід`ємною частиною даної угоди, а Товариство - прийняти товар та оплатити його на умовах, встановлених цим договором.

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Пунктом 2.4 цього договору передбачено, що товар вважається зданим продавцем і прийнятим покупцем: за якістю - згідно з сертифікатом, за кількістю - відповідно до окремої накладної.

У випадку порушення щодо якості або кількості товару між сторонами складається акт, який може бути підставою для рекламацій (пункт 2.5 даної угоди).

Згідно з пунктами 3.4 та 3.6 наведеного правочину покупець зобов`язаний подати продавцю відповідно до додатку № 1 інформацію на тих працівників, які мають право приймати товар. У цьому додатку вказуються всі паспортні дані та зразки підписів таких працівників покупця, а також зразки печаток та штампів (за наявності), якими завіряються вказані підписи. Перехід права власності на товар відбувається в момент підписання уповноваженою особою покупця накладних на товар.

За змістом пункту 5.1 даного договору покупець сплачує повну вартість отриманого товару за цінами, що зафіксовані в документах на відвантаження.

Відповідно до пунктів 5.11 та 5.12 зазначеної угоди у разі, якщо товар торгової групи "Бакалія" передається на умовах відтермінування платежу, покупець сплачує повну вартість отриманого товару протягом 8 календарних днів з моменту його фактичного отримання. Оплата партії поставленого товару здійснюється покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний у реквізитах договору та/або в накладній на відвантаження товару.

У пункті 9.1 даного договору сторони погодили, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє по 2 січня 2021 року.

Судом встановлено, що позивач на виконання вищезазначеного правочину поставив відповідачу, а останній прийняв товар на загальну суму 69 616,13 грн. відповідно до видаткових накладних, а саме: від 4 січня 2020 року № Б_4 на суму 2 675,56 грн., від 5 лютого 2020 року № Б_4 на суму 2 453,98 грн., від 12 лютого 2020 року № Б_8 на суму 12 721,19 грн., від 12 лютого 2020 року № Б_6 на суму 1 431,61 грн., від 14 лютого 2020 року № Б_2 на суму 964,28 грн., від 21 лютого 2020 року № Б_8 на суму 9 446,59 грн., від 28 лютого 2020 року № Б_6 на суму 1 399,80 грн., від 17 березня 2020 року № Б_8 на суму 12 810,56 грн., від 27 березня 2020 року № Б_0 на суму 12 653,99 грн., від 1 квітня 2020 року № Б_7 на суму 3 139,72 грн. та від 23 квітня 2020 року № Б_0 на суму 9 918,85 грн. Вказана обставина підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями відповідних видаткових накладних, підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печаткою Компанії та штампом Товариства. Зразок підпису уповноваженої особи та цього штампу відповідача вказаний у додатку № 1 до зазначеного договору.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань щодо поставки спірного товару за наведеними видатковими накладними також свідчить відсутність з боку покупця претензій та повідомлень про порушення постачальником умов договору.

У той же час всупереч умовам вищевказаного правочину відповідач взятий на себе обов`язок з оплати вартості поставленого йому товару у встановлений строк не виконав, заборгувавши таким чином позивачу (з урахуванням вартості поверненого товару на суму 843,67 грн.) 68 772,46 грн. Водночас, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача 68 771,46 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За умовами частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за договорами купівлі-продажу від 23 березня 2016 року № 12222 та від 2 січня 2020 року № К13385 у розмірі 129 400,11 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача у прохальній частині його позовної заяви, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Товариство на момент прийняття рішення не надало документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Компанії до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" (03142, місто Київ, бульвар Академіка Вернадського, будинок 59/2; ідентифікаційний код 30550166) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська пивна компанія" (79069, місто Львів, вулиця Шевченка, будівля 323; ідентифікаційний код 33285781) 129 400 (сто двадцять дев`ять тисяч чотириста) грн. 11 коп. основного боргу, а також 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28 вересня 2020 року.

Суддя Є.В. Павленко