ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" вересня 2020 р. Cправа № 902/269/20

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.

у відсутності представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства агрофірми "Вікторія" (вул. Вінницька, буд. 34, м. Погребище, Погребищенський район, Вінницька область, 22200)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Табакко Райсінг" (вул. Кульпарківська, буд. 93А, м. Львів, Львівська область, 79069)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 6, м. Вінниця, Вінницька область, 21000)

про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Приватним підприємством агрофірмою "Вікторія" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАБАККО РАЙСІНГ" про визнання недійсним договору суборенди землі, укладеним між ППА "Вікторія" та ТОВ "Табакко Райсінг" щодо земельної ділянки площею 57.5 га кадастровий номер :03:003:0145, яка знаходиться на території Білашківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право суборенди на підставі якого зареєстровано державним реєстратором Могилів - Подільської районної державної адміністрації Вінницької області Анцут О.А. за ТОВ "Табакко Райсінг" у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.02.2020 за номером запису про інше речове право 35613017.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що у березні 2020 позивачу стало відомо, що 13.01.2020 нібито між ППА "Вікторія" та ТОВ "Табакко Райсінг" укладено договір суборенди щодо земельної ділянки площею 57.5 га кадастровий номер :03:003:0145, яка знаходиться на території Білашківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, цільове призначення - для ведення сільськогосподарського виробництва, право оренди на яку належить позивачу згідно договору оренди від 01.03.2007.

Разом з тим, як стверджує позивач, договір суборенди від 13.01.2020 від імені ППА "Вікторія" ніхто не укладав та не підписував, будь - яких доручень на державну реєстрацію речових прав суборенди у державному реєстрі речових прав не надавав. Земельна ділянка у користування ТОВ "Табакко Райсінг" не передавалась і в даний час вільно використовується ППА "Вікторія".

Ухвалою суду від 25.03.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/269/20 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.04.2020. Також вказаною ухвалою: залучено до участі у справі Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача; на підставі клопотання позивача зобов`язано ТОВ "Табакко Райсінг" надати суду примірник договору суборенди, який укладено 13.01.2020 між ППА "Вікторія" та ТОВ "Табакко Райсінг", серія та номер б/н щодо земельної ділянки площею 57.5 га, з належним кадастровим номером :03:003:0145, із строком дії до 23.12.2021, яка знаходиться на території Білашківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, цільове призначення - для ведення сільськогосподарського виробництва. Право суборенди зареєстровано державним реєстратором Могилів - Подільської районної державної адміністрації Вінницької області Анцут Олександром Анатолійовичем за ТОВ "Табакко Райсінг", запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про інше речове право № 35613017, індексний номер 51269347 від 13.01.2020 за ТОВ "Табакко Райсінг".

В межах підготовчого провадження, строк якого протокольною ухвалою від 16.04.2020 продовжено на 30 днів з власної ініціативи суду на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України, від третьої особи надійшло пояснення по суті спору на електронну адресу суду (вх. №01-34/3423/20 від 13.04.2020) та засобами поштового зв`язку (вх. №01-34/3622/20 від 21.04.2020), відповідно до якого Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області заявлений позов підтримує.

Ухвалою суду від 14.05.2020 зупинено провадження у справі №902/269/20 у зв`язку з призначенням комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Окрім того, 10.07.2020 задоволено заяву Приватного підприємства агрофірма "Вікторія" б/н від 07.07.2020 (вх. № 01.48/48/20 від 08.07.2020) про забезпечення позову шляхом встановлення заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти (здійснювати) будь-які реєстраційні дії та/або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які інші дії з набуття, зміни або припинення державної реєстрації будь-яких речових прав, похідних від права власності, зокрема права оренди земельної ділянки, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0145.

24.07.2020 до суду надійшов лист заступника завідувача Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Г.М. Гребінної вих. №5014/5015/5016/20-21/694 від 17.07.2020 з доданим до нього клопотанням судових експертів Л.Ю. Сімчук та А.В. Лозінської щодо надання матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи.

Ухвалою суду від 25.08.2020 вказані клопотання судових експертів призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 08.09.2020, про що повідомлено учасників справи та експертну установу. При цьому хвалою суду від 08.09.2020 провадження у справі №902/269/20 поновлено.

У судове засідання 08.09.2020 учасники справи та судові експерти не з`явилися. Останні про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином ухвалою суду, яку сторонам направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення; третій особі та Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз - на відповідні електронні адреси.

Відповідно до поданих судовими експертами клопотань, останні просили надати для дослідження, зокрема, оригінал договору суборенди між ППА "Вікторія" та ТОВ "Табакко Райсінг", який укладено 13.01.2020, серія та номер б/н щодо земельної ділянки площею 57.5 га, з належним кадастровим номером :03:003:0145, із строком дії до 23.12.2021.

Як слідує з матеріалів справи, суд неодноразово витребовував у відповідача оригінал оспорюваного Договору суборенди землі, однак останній вимог ухвал суду не виконав, витребувані докази суду не надав. Інші джерела, з яких можливо витребувати вказаний договір, відсутні.

Таким чином, судом вжито всі передбачені ГПК України заходи для отримання необхідних доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки суд позбавлений можливості надати на вимогу експертів визначені останніми докази, клопотання експертів залишено без задоволення, про що відображено в ухвалі суду від 08.09.2020. При цьому ухвалою суду від 08.09.2020 встановлено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій, закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/269/20 для судового розгляду по суті на 22.09.2020.

У судове засідання 22.09.2020 учасники справи не з`явилися. Останні про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином ухвалою суду, яка позивачу та відповідачу направлено рекомендованою поштовою кореспонденцією, третій особі - на офіційну адресу електронної пошти. При цьому 22.09.2020 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за відсутності останнього, відповідно до якої позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить стягнути з відповідача судові витрати, в т.ч. витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн.

Разом з тим відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

01.03.2007 між Погребищенською районною державною адміністрацією в особі голови Осадчука В.П. (Орендар) та ППА "Вікторія" в особі директора Пушкаря А.О. (Орендар) укладено Договір оренди землі №б/н (Договір оренди), відповідно п. 1. якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Білашківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 57,5 га (землі запасу), у тому числі ріллі - 57,5 га (п.2. Договору оренди).

Відповідно до п.8 Договору оренди останній укладено на 7 років.

Договір оренди б/н від 01.03.2007 зареєстрований у Вінницькій регіональній філії центру ДЗК, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 23.11.2007 за №04.

Факт передачі земельної ділянки за Договором оренди в користування позивачу підтверджується Актом прийому-передачі об`єкта оренди від 28.11.2007.

У матеріалах справи наявна копія Договору суборенди земельної ділянки від 13.01.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень, сторонами якого є Приватне підприємство агрофірма "Вікторія" (Орендар) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Табакко Райсінг" (Суборендар).

За умовами п. 1.2. вказаного Договору суборенди Орендар на підставі Договору від 01.03.2007, додаткової угоди від 26.02.2019 № 79 надає, а Суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення, площею 57,5 га із земель сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:003:0145, яка розташована на території Білашківської сільської ради, Вінницька обл., Погребищенський р-н.

Договір укладено строком до 23.12.2021, однак строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного Договором оренди землі (п.3.1. Договору суборенди).

Цей договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації (п. 14.1. Договору суборенди).

Разом з тим згідно з довідкою №52 від 17.03.2020, виданою виконкомом Білашківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, Приватне підприємство агрофірма "Вікторія" на даний час використовує земельну ділянку із земель запасу Білашківської сільської ради площею 57,5 га, кадастровий номер :03:003:0145 і сплачує орендну плату згідно договору оренди. Третім особам, в т. ч. Товариству з обмеженою відповідальністю "Табакко Райсінг", земельна ділянка у суборенду або ж у користування на інших умовах не передавалася.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

За змістом частини 1 статті 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" урегульовано відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості. Правочини щодо нерухомого майна вчиняються, якщо право власності на це майно зареєстровано відповідно до цього Закону, а реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише у разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна, що підтверджує взаємопов`язаність державної реєстрації цих фактів.

Статтею 640 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

З матеріалів справи слідує, що спірний договір суборенди (№б/н від 13.01.2020) зареєстровано 21.02.2020, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 74-78, т.1).

Предметом спору у цій справі є вимога Приватного підприємства агрофірми "Вікторія" про визнання недійсним договору суборенди землі №б/н від 13.01.2020, укладеного між Приватним підприємством агрофірмою "Вікторія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Табакко Райсінг" строком дії до 23.12.2021 на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (постанова Верховного Суду України від 06.07.2016 № 910/1891/14).

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як вже зазначалося судом, за приписами ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою для визнання угоди недійсною є недотримання стороною (сторонами) вимог, встановлених статтею 203 цього Кодексу, саме на момент укладення такої угоди. При цьому кожна вимога є самостійною.

Отже, правочин може бути визнано недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Звертаючись із позовом про визнання недійсним договору суборенди землі №б/н від 13.01.2020 позивач посилається на те, що у березні 2020 року з Інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна останньому стало відомо, що на належну йому на праві оренди земельну ділянку площею 57,5 га кадастровий номер :03:003:0145 зареєстровано право суборенди на підставі договору суборенди землі №б/н від 13.01.2020. За вказаним договором суборенди позивач виступає орендарем, а відповідач суборендарем.

Однак, вказаний договір суборенди землі від імені позивача ніхто не укладав та не підписував, державну реєстрацію в реєстрі прав не проводив. На думку позивача, такий договір суборенди є підробленим. При цьому суд неодноразово витребовував у відповідача оригінал оспорюваного договору суборенди землі, однак останній вимог ухвал суду не виконав, витребуваних доказів суду не надав.

Статтею 8 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

Згоди чи заперечень щодо передачі в суборенду орендованої позивачем земельної ділянки від Орендодавця не надходило.

Як уже зазначалося, виконком Білашківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області відповідно до довідки №52 від 17.03.2020 підтверджує, що Приватне підприємство агрофірми "Вікторія" на даний час використовує земельну ділянку із земель запасу Білашківської сільської ради площею 57,5 га, кадастровий номер :03:003:0145 і сплачує орендну плату згідно договору оренди. Третім особам, в т. ч. Товариству з обмеженою відповідальністю "Табакко Райсінг", земельна ділянка у суборенду або ж у користування на інших умовах не передавалася.

В свою чергу, у поясненні на позовну заяву третьої особи (а.с. 83-92, т.1) Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повідомляє, що ні позивач , ні відповідач протягом 2019-2020 років не зверталися до вказаного управління з клопотанням про погодження передачі земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0145 площею 57,5000 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Білашківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (за межами населеного пункту). При цьому укладення договору суборенди земельної ділянки без відповідного звернення до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області свідчить про порушення вимог ст. 8 Закону України "Про оренду землі" та порушує права Головного управління як розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної форми власності.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач згоди на передачу в суборенду земельної ділянки від Орендодавця не отримував, з письмовим повідомленням до Орендодавця щодо передачі земельної ділянки в суборенду не звертався; про укладення договору суборенди дізнався після його укладення; грошові кошти в рахунок оплати орендної плати відповідно до умов договору суборенди не отримував.

Таким чином, в порушення приписів ст.203 ЦК України відсутнє волевиявлення позивача при укладенні договорів суборенди.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, крім того, матеріали справи не містять оспорюваного договору, оскільки у позивача такий договір відсутній, а відповідач на вимогу суду його не надав.

Відповідно до ч.4 ст. 102 ГПК України у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

З огляду на вказані приписи, суд вважає встановленою обставину, що спірний договір суборенди позивач не підписував.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

В силу приписів ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову, витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідача.

Окрім того, позивачем заявлено судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так, витрати позивача на правничу допомогу підтверджуються Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 639 від 05.05.2009, Ордером серія АВ № 1001947 від 17.03.2020, Розрахунком витрат на надання правової допомоги від 11.03.2020 за договором про надання правової допомоги у господарській справі №6 від 11.03.2020 на суму 10000 грн та прибутковим касовим ордером №6 від 11.03.2020 на суму 10000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Докази понесення судових витрат на правничу допомогу позивачем подано разом з позовною заявою.

Таким чином, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підтвердженими доказами.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат, на професійну правничу допомогу адвоката, а також доказів, котрі могли б підтвердити неспівмірність таких витрат, відтак у суду відсутні підстави втручатися у розмір визначеного сторонами гонорару, зміст наданих послуг та їх співмірність з предметом спору.

З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не подано суду клопотання про їх зменшення, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Окремо суд зазначає, що ухвалою від 10.07.2020 у справі № 902/269/20 було вжито заходів до забезпечення позову шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти (здійснювати) будь-які реєстраційні дії та/або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які інші дії з набуття, зміни або припинення державної реєстрації будь-яких речових прав, похідних від права власності, зокрема права оренди земельної ділянки, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0145.

Таким чином, враховуючи ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи в силу приписів ч. 7 ст. 145 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним Договір суборенди землі, укладений між Приватним підприємством агрофірма "Вікторія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Табакко Райсінг" щодо земельної ділянки площею 57,5 га кадастровий номер :03:003:0145, яка знаходиться на території Білашківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право суборенди на підставі якого зареєстровано державним реєстратором Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області Анцут О.А. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Табакко Райсінг" у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.02.2020 за номером запису про інше речове право 35613017.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Табакко Райсінг" (вул. Кульпарківська, буд. 93А, м. Львів, Львівська область, 79069; ) на користь Приватного підприємства агрофірми "Вікторія" (вул. Вінницька, буд. 34, м. Погребище, Погребищенський район, Вінницька область, 22200; ) 2102 грн - витрат зі сплати судового збору та 10000 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 01 жовтня 2020 р.

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул. Вінницька, буд. 34, м. Погребище, Погребищенський район, Вінницька область, 22200);

3 - відповідачу (вул. Кульпарківська, буд. 93А, м. Львів, Львівська область, 79069);

4 - третій особі - Головному управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 6, м. Вінниця, Вінницька область, 21000).