ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у в и д а ч і с у д о в о г о н а к а з у

30 вересня 2020 року Справа № 926/2235/20

Суддя Господарського суду Чернівецької області Тинок Олександр Сергійович, розглянувши заяву стягувача Комунального підприємства Міський торговельний комплекс Калинівський ринок

до боржника Фізичної особи-підприємця Дабули Марії Іллівни

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 1204,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Міський торговельний комплекс Калинівський ринок звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення відповідно до Угоди №733 (к) від 16.12.2008 року про надання в користування торговельного місця №874 з Фізичної особи-підприємця Дабули Марії Іллівни заборгованості в сумі 1204,00 грн.

За змістом статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до підпункту 21 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за заяви до господарського суду про видачу судового наказу складає 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (станом на 2020 рік 210,20 грн).

Однак до заяви не додано документу про сплату судового збору, що свідчить про її невідповідність вимогам пункту 1 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Крім того, згідно з пунктом 3 частини третьої статті 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Проте заява про видачу судового наказу вимогам названого пункту не відповідає, оскільки до неї не долучений договір про надання у користування торговельного місця.

Отже, заяву про видачу судового наказу подано з порушенням вимог пункту 1, частини третьої статті 150 ГПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу відповідно до пункту 1 частини першої статті 152 ГПК України.

Частиною другою статті 154 ГПК України унормовано, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно із частиною другою статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу щодо стягнення з боржника заборгованості.

Так, керуючись статтями 150, 152, 153, 154, 155, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Комунального підприємства Міський торговельний комплекс Калинівський ринок про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Дабули Марії Іллівнизаборгованості в сумі 1204,00 грн.

Ухвала підписана 30.09.2020 року.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Тинок