ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2020 м. Дніпро Справа № 908/484/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

за участю представника позивача - адвоката Шурубури Євгена Сергійовича, ордер серії ЗП № 081048 від 17.12.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2020 по справі № 908/484/20 (суддя Горохов І.С.), повний текст рішення складено 22.06.2020

за позовом Компанії Admetos trading GmbH, 1010 Австрія, м. Відень, вул. Есслінггассе, 17/6; адреса для листування: адвокат Шурубура Євген Сергійович, 69076, м. Запоріжжя, вул. Новобудов, б. 9

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б. 33 в особі філії в м. Запоріжжя ПрАТ «АСК «Інго Україна», 69037, м. Запоріжжя, пр. Металургів/вул. Б. Хмельницького, б. 21/24, оф. 28, 29

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

25.02.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Компанії Admetos trading GmbH до відповідача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», в особі філії в м. Запоріжжя ПрАТ «АСК «Інго Україна» про стягнення заборгованості у сумі 16601,52 доларів США, з яких: пеня у сумі 15275,08 доларів США, 3% річних у сумі 1326,44 доларів США.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.06.2020 у справі № 908/484/20 позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «АСК «Інго Україна» в особі філії в м. Запоріжжя ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь Компанії Admetos trading GmbH пеню у сумі 15159,28 доларів США (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят дев`ять доларів США 28 центів), 3% річних у сумі 1315,91 доларів США (одна тисяча триста п`ятнадцять доларів США 91 цент), судовий збір у сумі 247,13 доларів США (двісті сорок сім доларів США 13 центів).

У задоволенні позову в частині стягнення пені у сумі 115,80 доларів США та 3% річних у сумі 10,53 доларів США відмовлено.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду та просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована допущеним судом першої інстанції порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи з огляду на наступне.

На думку апелянта, місцевий господарський суд в порушення вимог ст. 231 ГПК України безпідставно не закрив провадження у справі, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду у справі між тими ж сторонами про той самий предмет із тих самих підстав. Позивач у справі № 908/1099/19 позивався до відповідача, у тому числі про стягнення пені та 3% річних з тих самих підстав (у зв`язку з невиконанням відповідачем умов того самого договору).

Як на підставу допущеного судом першої інстанції порушення норм процесуального права апелянт посилається на безпідставне відхилення судом першої інстанції клопотань відповідача у справі про зупинення розгляду справи та залишення позову без розгляду, оскільки на момент відкриття провадження у даній справі на розгляді в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду перебувала касаційна скарга відповідача на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.08.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2020 у справі № 908/1099/19, у тому числі щодо стягнення пені та 3% річних.

Судом також безпідставно відхилено клопотання відповідача про передачу справи на розгляд іншому суду за територіальною підсудністю до Господарського суду м. Києва (за місцезнаходженням відповідача), що позбавило відповідача можливості прийняти участь у розгляді справи під час карантинних обмежень.

Проведений судом розрахунок штрафних санкцій (3% річних) суперечить умовам договору страхування (п. 13.2.2. договору).

Крім того, нараховуючи пеню та 3% річних до 08.09.2019 судом допущено порушення приписів ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», оскільки не з`ясовуючи обставин справи суд дійшов безпідставного висновку, що рішення суду є виконаним з моменту завершення переказу. Разом з тим, на думку апелянта, відповідно до п. 22.4. ст. 22 вказаного Закону під час використання розрахункового документу ініціювання переказу є завершеним для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. З огляду на те, що платіжні вимоги від 04.09.2019 (127 штук) виставлені приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. надійшли до банку 05.09.2019, то ініціювання переказу для відповідача є завершеним саме з 05.09.2019, а не з 08.09.2019, що передбачено ч. 4 ст. 22 вказаного Закону.

Окрім вищевикладеного, апелянт вважає, що судом першої інстанції допущено порушення приписів ст. 233 ГК України та не зменшено розмір належних до сплати штрафних санкцій.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Від Компанії Admetos trading GmbH (позивач) на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує на повне та всебічне дослідження судом першої інстанції всіх обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів. Оскаржуване відповідачем рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним та обґрунтованим і не суперечить нормам матеріального і процесуального права. При цьому, позивач вважає, що подана ПрАТ «АСК «Інго Україна» апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною, факти викладені в ній не відповідають дійсності, а тому вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, факт невиконання відповідачем свого грошового зобов`язання по оплаті страхового відшкодування у сумі 128081,86 доларів США встановлено рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.09.2019 у справі № 908/1099/19 та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2020, якою вказана рішення змінено в частині стягнення сум та розподілу судових витрат, а саме: стягнуто з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь Компанії Admetos trading GmbH страхове відшкодування 128081,86 доларів США, пеню 2087,40 доларів США, 3% річних 178,97 доларів США та судовий збір 1955,23 доларів США.

У даному випадку постанова Центрального апеляційного господарського суду в силу приписів ст. 284 ГПК України набрала законної сили з дня її прийняття та в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України встановлені нею обставини не підлягає доказуванню в даній справі.

ПрАТ «АСК «Інго Україна» виконало рішення суду 08.09.2019.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 15159,28 доларів США за період з 07.05.2019 по 08.09.2019 судом першої інстанції враховано розрахунок позивача, який не суперечить приписам ч. 6 ст. 231 ГК України, оскільки пеня нарахована в межах шестимісячного строку.

Враховуючи невиплату відповідачем страхового відшкодування за договором страхування № 570217897.18 від 02.04.2018 у Компанії Admetos trading GmbH виникло право вимоги до відповідача сплатити 3% річних у сумі 1315,91 доларів США, які нараховано з 07.05.2019 по день фактичного повернення грошових коштів 08.09.2019.

Окрім зазначеного, позивач вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про наявність у суду підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки їх розмір визначено на рівні законодавства України та обумовлено сторонами під час укладення договору страхування.

4. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.08.2019 у справі № 908/1099/19 за позовом Компанії Admetos trading GmbH до відповідача ПрАТ «АСК «Інго Україна» в особі філії в м. Запоріжжя ПрАТ «АСК «Інго Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Запорізький завод кольорових сплавів» про стягнення страхового відшкодування у сумі 128725,49 доларів США, пені у сумі 2098,40 доларів США, 3% річних у сумі 179,86 доларів США встановлено, що Компанія Admetos trading GmbH повністю виконала всі умови договору страхування № 570217897.18 від 02.04.2018 надала всі необхідні та запитувані додатково документи і пояснення щодо страхового випадку та всебічно сприяла розслідуванню страховиком обставин події. Розмір понесених позивачем збитків підтверджено матеріалами справи та становить 128725,49 доларів США. Відповідачем в свою чергу зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування виконано не було, що стало підставою для звернення позивача до суду про стягнення страхового відшкодування у примусовому порядку.

Вказаним рішенням було стягнуто з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь Компанії Admetos trading GmbH страхове відшкодування у сумі 128725,49 доларів США, пеню у сумі 2098,40 доларів США, 3 % річних у сумі 179,86 доларів США, судовий збір у сумі 1965,06 доларів США.

Таким чином рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.08.2019 у справі № 908/1099/19 встановлено неналежне виконання з боку ПрАТ «АСК «Інго Україна» умов договору страхування № 570217897.18 від 02.04.2018 щодо виплати страхового відшкодування.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2020 вказане рішення Господарського суду Запорізької області від 07.08.2019 у справі № 908/1099/19 змінено в частині стягнених сум та розподілу судових витрат, у зв`язку з чим резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції: «Позов задовольнити частково. Стягнути з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь Компанії Admetos trading GmbH страхове відшкодування - 128081,86 доларів США, пеню - 2087,40 доларів США, 3% річних - 178,97 доларів США, судовий збір - 1955,23 доларів США.

Здійснено поворот виконання рішення в частині відмови в позові та стягнуто з Компанії Admetos trading GmbH на користь ПрАТ «АСК «Інго Україна» страхове відшкодування 643,63 доларів США, пеню 11,00 доларів США, 3% річних 0,89 доларів США, судовий збір 9,83 доларів США.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки є встановленими у рішенні, немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву законність судового акту, який набрав законної сили.

Отже, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2020 у справі № 908/1099/19 було встановлено, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання по оплаті страхового відшкодування в сумі 128081,86 доларів США, що не підлягає доказування під час розгляду даної справи.

Враховуючи несвоєчасне виконання відповідачем рішення суду та невиплату відповідачем страхового відшкодування за договором страхування № 570217897.18 від 02.04.2018 позивачем нараховано, а судом першої інстанції стягнуто з відповідача у даній справі 15275,08 доларів США пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення грошового зобов`язання, що передбачено умовами п. 16.2. договору та 1326,44 доларів США 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, всього на загальну суму 16601,52 доларів США.

5. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги.

За змістом ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України підставами для виникнення грошових зобов`язань можуть бути різні юридичні факти. Грошові зобов`язання можуть виникати із договорів та інших правочинів, внаслідок завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди, у разі безпідставно набутого майна, а також у випадку трансформації зобов`язання в грошове шляхом присудження до виплати грошової компенсації за рішенням суду ч. 5 ст. 11 ЦК України.

Нормами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як зазначалося вище, за неналежне виконання з боку ПрАТ «АСК «Інго Україна» умов договору страхування № 570217897.18 від 02.04.2018, рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.08.2019 по справі № 908/1099/19, яке набрало законної сили, стягнуто з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь Компанії Admetos trading GmbH, зокрема, пеню та 3% річних за період з 19.04.2019 по 06.05.2019 (включно).

Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов`язання слід розуміти виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов`язань. Якщо учасники зобов`язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов`язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов`язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов`язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов`язання, воно вважатиметься припиненим. Виконання, яке припиняє зобов`язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Предметом позову по даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором страхування № 570217897.18 від 02.04.2018 у сумі 16601,52 доларів США, з яких: пеня у сумі 15275,08 доларів США та 3% річних у сумі 1326,44 доларів США за період з 07.05.2019 по 09.09.2019 (включно).

Частинами першою і третьою ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 16.1. Договору страхування № 570217897.18 від 02.04.2018 за невиконання або виконання неналежним чином прийнятих на себе зобов`язань сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 16.2. Договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором винна сторона виплачує потерпілій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату прострочення від простроченої до сплати суми за кожний день прострочення.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

На підставі п. 16.2. договору страхування за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 15275,08 доларів США пені за період з 07.05.2019 по 09.09.2019 (включно).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум.

Тобто, ч. 2 ст. 625 ЦК України регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 909/231/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі п. 16.1. договору страхування та ст. 625 ЦК України за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням господарського суду, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача (окрім суми пені) 3% річних у сумі 1326,44 доларів США за період з 07.05.2019 по 09.09.2019 (включно) за невиконання рішення у справі № 908/1099/19.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що 09.09.2019 є днем фактичного зарахування грошових коштів на рахунок позивача, а тому цей день не повинен враховуватися позивачем в розрахунках сум пені та 3% річних. Правильним періодом нарахування пені та 3 % річних є період з 07.05.2019 по 08.09.2019.

При цьому, колегія суддів зауважує, що визначений позивачем період нарахування пені не суперечить приписам ч. 6 ст. 231 ГК України, оскільки не перевищує шестимісячного строку (з урахуванням періоду з 19.04.2019 по 06.05.2019, стягнення пені за який відбулось на підставі рішення Господарського суду Запорізької області від 07.08.2019 у справі № 908/1099/19).

Доводи апелянта стосовно безпідставності нарахування судом першої інстанції пені та 3% річних по 08.09.2019, оскільки ініціювання переказу для відповідача є завершеним саме з 05.09.2019 в силу приписів п. 22.4. ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 вказаного Закону, переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Таким чином, моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора, що в даному випадку відбулося 09.09.2019 про що свідчить розпорядження приватного виконавця Проценко Д.Ю. № 59964490 від 09.09.2019 (а. с. 72-73).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що моментом фактичного виконання рішення є зарахування коштів на рахунок стягувача.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд здійснивши розрахунок пені за період з 07.05.2019 по 08.09.2019 дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову в частині визначення пені у сумі 15159,28 доларів США та 3% річних у сумі 1315,94 доларів США.

Доводи апелянта про безпідставне відхилення судом першої інстанції клопотань відповідача про залишення позову без розгляду та зупинення провадження у справі до розгляду справи № 908/1099/19 Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду, колегія суддів також відхиляє, оскільки спір у даній справі хоча й виник між тими ж сторонами про той самий предмет із тих самих підстав але позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій заявлені за інший період, а ніж у справі № 908/1099/19. При цьому, місцевий господарський суд не скористався своїм правом зупинити провадження у справі 908/484/20 до розгляду Верховним Судом касаційної скарги ПрАТ «АСК «Інго Україна» у справи № 908/1099/19, оскільки наявність судового рішення у справі № 908/1099/19, яке набрало законної сили, не перешкоджала розгляду даної справи. Крім того, на думку колегії суддів, станом на час розгляду даної справи, місцевий господарський суд за наявності в матеріалах справи достатньої кількості доказів, мав можливість постановити законне та обґрунтоване рішення у даній справі.

Доводи апелянта щодо безпідставно відхиленого судом першої інстанції клопотання відповідача про передачу справи на розгляд іншому суду за територіальною підсудністю до Господарського суду м. Києва (за місцезнаходженням відповідача), колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

У випадку наявності спору, який випливає з діяльності філії, позов, за вибором позивача, може бути пред`явлений до господарського суду, юрисдикція якого поширюються на відповідну територію місцезнаходження такої філії. Будь-яких додаткових вимог, таких як відсутність у відокремленого підрозділу повноважень щодо представництва юридичної особи, наведена норма не містить.

Місцевим господарським судом встановлено, що укладаючи договір страхування № 570217897.18 від 02.04.2018 заступник директора філії в м. Запоріжжя діяв на підставі довіреності № 110 від 07.02.2018. Реалізуючи свою діяльність, саме філією в м. Запоріжжя ПрАТ «АСК «Інго Україна», в межах наданих їй Товариством повноважень було укладено договір страхування, невиконанням якого позивачу завдано збитків.

Доводи апелянта стосовно суперечливості умов договору страхування здійсненому місцевим господарським судом розрахунку 3% річних (п. 13.2.2. договору), колегія суддів відхиляє, оскільки в даній справі 3% річних нараховано за прострочення виконання грошового зобов`язання по договору, що встановлено рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.08.2019 по справі № 908/1099/19.

Доводи апелянта про допущене судом першої інстанції порушення приписів ст. 233 ГК України, з огляду на не зменшення розміру належних до сплати відповідачем штрафних санкцій, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зменшення розміру штрафних санкцій є правом, а не обов`язком суду, відповідного клопотання в суді першої інстанції не заявлялося.

Таким чином, доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають, оскільки не спростовують правильних висновків, зроблених судом першої інстанції.

Клопотання представника АТ «СК «Інго» Вілько Н.Г. про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з необхідністю її самоізоляції та недопущення розповсюдженню хвороби Covid-19, колегія суддів відхиляє, оскільки клопотання не містить кваліфікованого електронного підпису (ЕЦП), а тому не можливо ідентифікувати особу, яка звернулася з відповідним клопотанням.

Подане Вілько Н.Г. клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції в Північному апеляційному господарському суді, Центральним апеляційним господарським судом дійсно було відхилене з огляду на обмежені технічні можливості, з урахуванням графіку проведення судових засідань в режимі відеоконференції у запропонованому суді.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби Covid-19, учасники справи не позбавлені можливості брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, однак таким правом участі у справі Вілько Н.Г. не скористалася.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 202 ГПК України).

6. Висновки за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегією суддів Центрального апеляційного господарського суду при перегляді рішення суду першої інстанції не встановлено неправильного застосування норм матеріального права та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, які в силу приписів ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Доводи апелянта не спростовують правомірних висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

7. Розподіл судового збору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на відповідача Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна».

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2020 по справі № 908/484/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.09.2020.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

Т.А. Верхогляд