ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1055/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.

суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Південного межрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції

на рішення Господарського суду Одеської області від 04 червня 2020 року

по справі №916/1055/20

за позовом Акціонерного товариства "Херсонобленерго"

до Південного межрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції

про стягнення 21 245,62 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Херсонобленерго" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Південного межрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про стягнення 21 245,62 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті отриманої від позивача електроенергії за період 2018-2019 рр за договором постачання електричної енергії №1171 від 28.10.2014 року.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04 червня 2020 року по справі №916/1055/20 (Гут С.Ф.) позов Акціонерного товариства "Херсонобленерго" до Південного межрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про стягнення 21 245,62 грн. задоволено.

Стягнуто з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на користь АТ Херсонобленерго заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 18 567 грн. 90 коп., пеню у розмірі 2 298 грн. 58 коп., 3 % річних у розмірі 268 грн. 16 коп., інфляційні витрати у розмірі 110 грн. 98 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

При винесенні рішення судом першої інстанції встановлено, що відповідач за період травень 2018 р., - листопад 2018 р., здійснив споживання електричної енергії на суму 18 567,90грн., та в порушення умов Договору не здійснив в повному обсязі оплату, внаслідок чого за відповідачем рахується заборгованість у загальній сумі 18 567,90грн., у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за спожиту активну електричну енергію у розмірі 18 567,90грн.

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача суму пені за несвоєчасну оплату рахунків за активну електроенергію у розмірі 2 298,58грн., 3% річних у розмірі 268,16грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 110,98грн.

Перевіривши розрахунок суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат наданий позивачем, суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв`язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Крім того, господарський суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволені клопотання відповідача про повернення позовної заяви.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Південне межрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 04 червня 2020 року по справі № 916/1055/20 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що згідно акту про обсяги споживання електричної енергії, що заповнюється Споживачем, Постачальник надає акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції) та рахунок, на підставі яких в подальшому Споживачем здійснюється оплата за отриману електричну енергію.

Згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ст. 1 вище зазначеного закону, первинним вважається документ, який містить відомості про господарську операцію.

Зважаючи на норми Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», акт про обсяги споживання електричної енергії, акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції) та рахунок належать до первинних документів і засвідчує факт здійснення господарської операції.

Однак, статусу належним чином оформленого первинного документа акт про обсяги споживання електричної енергії, акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції) та рахунок набудуть за наявності в ньому всіх обов`язкових реквізитів, визначених у ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Зокрема, згідно ч. 2 ст. 9 зазначеного закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Абзац 2 п. 2.13 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, передбачає можливість керівника установи затверджувати перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов`язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна.

При цьому, згідно ч.5 ст. 65 Господарського кодексу України, лише керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

З огляду на викладене, можна дійти висновку, що акт про обсяги споживання електричної енергії, акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції) та рахунок повинні були підписуватись лише начальником Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції або уповноваженою ним на те особою.

У позовній заяві Позивачем зазначається, що акти про обсяги споживання електричної енергії були надані Постачальнику самим Споживачем, на підставі видавались акти прийому передачі активної електроенергії, та в подальшому направлені Споживачу.

Однак, із додатків до позовної заяви вбачається, що акти про обсяги споживання електричної енергії акти прийняття-передачі товарної продукції та рахунки, які надавались Акціонерним товариством «Миколаївобленерго» для оплати, з боку Відповідача були підписані неуповноваженою на те особою. Також варто зазначити, що підписані неуповноваженою особою акти та рахунки в подальшому не направлялись до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Підписання первинних документів особою, повноваження щодо здійснення господарських операцій якої не були підтвердженні, призвело до не оформлення належним чином актів та рахунків, що унеможливило їх подальшу оплату.

Враховуючи викладене, апелянт зазначає, що судом першої інстанції було поверхнево досліджено матеріали справи та надійні докази, не прийнято до уваги доводи сторони Відповідача, у зв`язку із чим рішення господарського суду Одеської області від 04 червня 2020 року підлягає скасуванню.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.07.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі №916/1055/20 за апеляційною скаргою Південного межрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на рішення Господарського суду Одеської області від 04 червня 2020 року.

Ухвалено розглянути апеляційну скаргу Південного межрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на рішення Господарського суду Одеської області від 04 червня 2020 року у справі №916/1055/20 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання копій іншим учасникам справи; заяв чи клопотань стосовно процесуальних питань (призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо).

11.08.2020 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від АТ "Херсонобленерго", в якому погзивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить рішення господарського суду Одеської області від 04.06.20р, без змін, а скаргу без задоволення.

21.08.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якій надає пояснення по суті справі, просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 04 червня 2020 року по справі № 916/1055/20 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

28.08.2020 року до суду надійшла Заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу від позивача.

Будь-які заяви чи клопотання по суті справи до суду не надходили. Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом, правовідносини сторін склалися на підставі укладеного між ними Договору №1171 від 28.10.2014р. про постачання електричної енергії.

Згідно із Розділом 1 Договору, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Об`єкт Споживача, що забезпечується електроенергією, та його місце знаходження - зазначено у додатку № 5 до Договору - адмінбудівля за адресою: Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Горького. 25.

Відповідно до п.п. 2.3.3. п. 2.3. Договору Споживач прийняв на себе зобов`язання оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку № 2 до Договору.

У п. 1. Додатку № 2 до Договору (Порядок розрахунків та графік зняття показань лічильників та подання їх до електропостачальної організації (з використанням попередньої оплати) вказано, Споживач знімає показання електролічильників у встановлені цим Додатком дати та протягом 0,5 доби з моменту зняття показань зобов`язаний довести їх значення до Постачальника; При цьому, відповідно до п. З рахунок на оплату електроенергії має бути оплачений Споживачем протягом 5 операційних днів віл дня отримання відповідного рахунку.

Пунктом 1.2.2 ПРРЕЕ передбачено, що остаточний розрахунок за розрахунковий період (за активну електричну енергію) - повний розрахунок споживача за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію згідно з призначенням платежу відповідно до умов договору. Відповідно до п.4.8. ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору на постачання електроенергії №1171 від 28.10.2014р., у Травні 2018 р., згідно наданого Споживачем Акту про обсяги спожитої (переданої) споживачу електричної енергії та Акту прийому-передачі активної електроенергії №5а Позивач поставив Відповідачу активну електроенергію в кількості 6586 кВт/год на суму 17715,82 грн., у Червні 2018р., згідно Акту прийому-передачі активної електроенергії №6а Позивач поставив Відповідачу активну електроенергію в кількості 56 кВт/год на суму 150,64 грн., у Липні 2018 р., згідно Акту прийому-передачі активної електроенергії № 7а в кількості 54 кВт/год на суму 144, 55 грн., у Серпні 2018 р., згідно Акту прийому-передачі активної електроенергії № 8а в кількості 54 кВт/год на суму 144, 55 грн., у Вересні 2018 р., згідно Акту прийому-передачі активної електроенергії № 9а в кількості 75 кВт/год на суму 200,76 грн., у Листопаді 2018 р., згідно Акту прийому-передачі активної електроенергії №11а в кількості 78 кВт/год на суму 211,58 грн.

08 жовтня 2019 року, на виконання умов пунктів 2, 3 Додатку № 2 до Договору позивач, супровідним листом направив Акти прийому-передачі активної електроенергії та Рахунки за період травень 2018 р. - листопад 2018 р. на суму 18567,90 грн, (в т.ч. ПДВ) за спожиту активну електроенергію.

Зазначені акти підписані та скріплені печаткою відповідача.

Згідно із п.5.2.1. ПРРЕЕ Електропостачальник має право: на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.

Підпунктом 5.5.5.4 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати обсяг спожитої електроенергії, а також здійснювати інші платежі згідно умов договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за період травень 2018 р., - листопад 2018 р., здійснив споживання електричної енергії на суму 18 567,90грн., та в порушення умов Договору не здійснив в повному обсязі оплату, внаслідок чого за відповідачем рахується заборгованість у загальній сумі 18 567,90грн..

Матеріали справи не містять доказів оплати зазначеної заборгованості, фактично доводи апелянта зводяться до того, що акти та рахунки, на підставі яких розраховано заборгованість, є неналежними доказами по справі.

Скаржник зазначає, що статусу належним чином оформленого первинного документа акти про обсяги споживання електричної енергії, акти про використану електричну енергію та рахунки з боку Відповідача були підписані неуповноваженою на те особою, тому не мають доказової сили.

Дослідивши наявні в матеріалах справи акти прийому-передачі електроенергії, акти про обсяги спожитої електроенергії, судовою колегією встановлено, що копії зазначених актів містять підпис, прізвище та ініціали, які неможливо ідентифікувати, та відбиток печатки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

В силу вимог ч.3 ст.58-1 Господарського кодексу України наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

При цьому, такі зміни до Господарського кодексу України внесені Законом України №1982-VІІІ від 23.03.2017р., який набув чинність 19.07.2017р., тобто був чинним станом на 22.11.2017р. дату підписання відповідних договору поставки та витратної накладної.

З прийняттям Закону України від 15.04.2014 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку відкриття бізнесу" було внесено зміни до Господарського, Господарського процесуального, Цивільного, Цивільного процесуального кодексів, Кодексу адміністративного судочинства, законів "Про товарну біржу", "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", "Про заставу", "Про нотаріат" та деяких інших нормативно-правових актів. Зміни торкнулись зменшення сфери використання печаток в господарській діяльності. Скасовано обов`язкову вимогу посвідчувати печаткою правочини юридичних осіб, зокрема господарські договори та довіреності (у тому числі на представництво в суді).

Згідно з пунктами 65, 68, 72, 73 Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.1998 № 1893 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) особи, що персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій.

Печатки і штампи повинні зберігатися у сейфах або металевих шафах. Бланки дозволяється зберігати у шафах, що надійно замикаються та опечатуються.

Печатки і штампи, виготовлені з дозволу органів МВС, здаються для знищення цим органам за місцезнаходженням організацій.

У разі втрати печаток і штампів керівники організацій зобов`язані негайно повідомити про це органи МВС та вжити заходів для їх розшуку.

Судова колегія зазначає, що апелянт не довів належними та допустимими доказами факту того, що відбиток печатки на спірних актах належить не Південному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, та не надав доказів втрати печатки або викрадення чи протиправності використання печатки іншими особами.

Отже, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на актах, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів втрати печатки або викрадення чи протиправності використання печатки іншими особами, судова колегія доходить висновку про те, що на Актах про обсяги спожитої (переданої) споживачу електричної енергії та Актах прийому-передачі активної електроенергії наявний відбиток печатки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Таким чином, враховуючи той факт, що акти скріплені печаткою відповідача, судова колегія, враховуючи висновки Постанови Верховного Суду від 29.01.2020 по справі №916/922/19 вважає, що відсутність в актах назви посади особи, за наявності підпису у цій накладній, або підписання актів неуповноваженою на те особою, які засвідчені відтиском печатки відповідача, не може свідчити про те, що такі акти є неналежними доказами.

Крім того, відповідачем не надано свого контррозрахунку заборгованості за спірний період та жодним чином не обґрунтовано відсутності заборгованості.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга жодного обгрунтування та доказів стосовно спростування фактів споживання електричної енергії її обсягу не містить. Відповідач звертає увагу лише на формальні вимоги до розрахункових документів які жодного суттєвого значення для правильності розрахунку суми не мають, а отже фактично ухиляється від сплати за спожитий товар.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за спожиту активну електричну енергію у розмірі 18 567,90грн.

Протилежного відповідачем не доведено ані при розгляді справи в суді першої інстанції, ані при апеляційному перегляді.

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача суму пені за несвоєчасну оплату рахунків за активну електроенергію у розмірі 2 298,58грн., 3% річних у розмірі 268,16грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 110,98грн.

Пунктом 5 додатку № 2 до Договору №1171 передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Порядком платежів Постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, а сума боргу повинна бути сплачена з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 220 ГК України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат наданий позивачем, суд першої інстанції обгрунтовано та законно встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв`язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають судом задоволенню в повній мірі.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія доходить висновку про законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, обґрунтованість, дотримання норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, що є підставою для залишення рішення Господарського суду Одеської області від 04 червня 2020 року у справі №916/1055/20, а апеляційної скарги Південного межрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції - без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями ст. ст. 240, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282-285 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Південного межрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 04 червня 2020 року по справі №916/1055/20 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Н.М. Принцевська