УХВАЛА

30 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/21227/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Білоуса В. В., Пєскова В. Г.

розглянув матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юні Консалтінг Груп"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2020

у складі колегії суддів: Копитової О. С. (головуюча), Остапенко О. М., Сотнікова С.В.

у справі за заявою Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві (правонаступник державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві)

до Сільськогосподарського кооперативу імені Шевченка

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

02.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Юні Консалтінг Груп" (далі - ТОВ "Юні Консалтінг Груп") звернулося до Верховного Суду через Північний апеляційний господарський суд із касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2020 у справі № 910/21227/16.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/21227/16 визначено склад колегії суддів: Банасько О. О. - головуючий, судді - Білоус В. В., Пєсков В. Г., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 10.09.2020.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.

З аналізу змісту статей 55, 129 Конституції України вбачається, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Як вбачається з прохальної частини касаційної скарги, скаржником об`єктом касаційного оскарження визначено ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2020, якою апеляційну скаргу ТОВ "Юні Консалтінг Груп" на постанову Господарського суду міста Києва від 26.06.2017 у справі № 910/21227/16 з доданими до неї документами повернено скаржнику із застосуванням приписів частини четвертої статті 174, частини другої статті 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

В ухвалі від 27.08.2020 апеляційний суд констатував, що апелянт не усунув недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 про залишення апеляційної скарги ТОВ "Юні Консалтінг Груп" без руху.

Натомість касатор стверджує про порушення права ТОВ "Юні Консалтінг Груп" на справедливий суд внаслідок постановлення оскаржуваної ухвали про повернення апеляційної скарги з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, позаяк ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху та надання часу для усунення її недоліків апеляційний суд на адресу товариства не надіслав.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постановою Господарського суду міста Києва від 26.06.2017 у справі № 910/21227/16 визнано банкрутом Сільськогосподарський кооператив імені Шевченка; відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. (свідоцтво № 284 від 31.05.2013 року); зобов`язано ліквідатора надати суду звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута; вирішено інші процедурні питання

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, 28.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Юні Консалтінг Груп" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду м. Києва від 26.06.2017 по справі № 910/21227/16.

Також, скаржником до апеляційної скарги додано заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови, яка обґрунтована наявністю укладеного між ТОВ "Юні Консалтінг Груп" та Сільськогосподарським кооперативом імені Шевченка попереднього договору купівлі-продажу приміщень № 1584 від 20.09.2014, за умовами якого апелянтом було здійснено попередню оплату половини вартості зазначених приміщень. При цьому, апелянт зазначив, що ТОВ "Юні Консалтінг Груп" не було залучено до участі у справі, та, відповідно, оскаржувана постанова Господарського суду м. Києва від 26.06.2017 винесена без його участі.

Підпунктом 13 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 93 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ГПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, при вирішенні питання про можливість поновлення ТОВ "Юні Консалтінг Груп" строку на апеляційне оскарження постанови Господарського суду міста Києва від 26.06.2017 у справі № 910/21227/16 підлягають застосуванню приписи процесуального закону, чинного на момент звернення скаржника з апеляційною скаргою у травні 2020 року, тобто ГПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми убачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 апеляційну скаргу ТОВ "Юні Консалтінг Груп" на постанову Господарського суду м. Києва від 26.06.2017 у справі № 910/21227/16 залишено без руху. Надано ТОВ "Юні Консалтінг Груп" строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали, а саме обґрунтування апелянтом поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Мотивуючи цю ухвалу апеляційний суд вказав, що апеляційна скарга подана з пропуском строку, встановленого для її подання. До того ж, в клопотанні апелянта про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження не вказано, яким чином спірна постанова зачіпає права та обов`язки ТОВ "Юні Консалтінг Груп", чи зверталося товариство з кредиторськими вимогами до боржника в справі про банкрутство та має будь-які підтверджені належним чином вимоги до боржника, а також скаржником не додано жодних належних і допустимих доказів на обґрунтування цього клопотання.

При прийнятті ухвали від 27.08.2020 про повернення апеляційної скарги, що є об`єктом касаційного оскарження, суд апеляційної інстанції констатував, що 30.04.2020 до апеляційного суду повернувся поштовий конверт з копією ухвали суду від 22.06.2020, який було надіслано на адресу ТОВ "Юні Консалтінг Груп", зазначену скаржником у матеріалах апеляційної скарги. Згідно з відміткою АТ "Укрпошта" на конверті - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Супровідним листом від 16.07.2020 року №09.1-13/618/20 апеляційний суд повторно надіслав копію ухвали суду від 22.06.2020 на адресу скаржника, яка зазначена згідно з матеріалами справи та поштового конверту доданого до апеляційної скарги. Проте це поштове відправлення повернено до апеляційного суду 21.08.2020 з відміткою АТ "Укрпошта" - причини повернення - "за закінченням терміну зберігання".

Суд апеляційної інстанції встановив, що копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надсилалася скаржнику на адресу, що міститься в Єдиному державному реєстрі фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04209, м. Київ, вулиця Озерна, будинок 3, приміщення 338.

При цьому, констатуючи невиконання скаржником ухвали про усунення недоліків апеляційної скарги апеляційний господарський суд врахував висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 07.06.2019 у справі № 910/17797/17, за яким, примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат відсутній за вказаною адресою", "за закінченням терміну зберігання", з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Отже, суд апеляційної інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу від 27.08.2020 дійшов висновку про повернення апеляційної скарги згідно з приписами частини четвертої статті 174, частини другої статті 260 ГПК України через неусунення скаржником у строк, встановлений судом, недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху від 22.06.2020.

Врахувавши встановлені у справі обставини та доводи касаційної скарги Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу діяв відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України та у межах повноважень, передбачених процесуальним законом.

Так, згідно з частинами третьою та сьомою статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 ГПК України, за змістом частини п`ятої якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною одинадцятою статті 242 ГПК України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з пунктами 3, 4, 5 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11 та 17 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу (пункт 99 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Верховний Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 у справі N 910/21227/16 була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 30.06.2019.

Також, відповідно до пункту 1 частини статті 42 ГПК учасники справи, зокрема, мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Відповідно, ТОВ "Юні Консалтінг Груп" не було позбавлено об`єктивної можливості дізнатися про рух поданої ним апеляційної скарги відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень та скористатись наданими йому процесуальними правами, проте такими можливостями не скористалось, недоліків апеляційної скарги не усунуло.

Відповідно до частини другої статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу. У частині четвертій статті 174 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Врахувавши наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що правильне застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права (статей 119, 174, 260 ГПК України) є очевидним та не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування при прийнятті ухвали від 27.08.2020 у справі № 910/21227/16 про повернення ТОВ "Юні Консалтінг Груп" апеляційної скарги на постанову Господарського суду міста Києва від 26.06.2017 у справі № 910/21227/16.

Частиною другою статті 293 ГПК України визначено як підставу для відмови у відкритті касаційного провадження у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) визнання судом касаційної скарги необґрунтованою, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відтак, касаційну скаргу ТОВ "Юні Консалтінг Груп" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2020 у справі № 910/21227/16 необхідно визнати необґрунтованою і відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до частини другої статті 293 ГПК України.

Приймаючи дану ухвалу судом було взято до уваги висновки Верховного Суду стосовно надання оцінки обставинам неотримання скаржником поштової кореспонденції, що залежали від волевиявлення самого адресата, тобто мали суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення, що викладені зокрема в ухвалах Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 903/717/19, від 24.01.2020 у справі № 905/1026/18, а також постанові Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими ЄСПЛ у справах "Levages Prestations Services v. France" ("Леваж Престасьон Сервіс проти Франції") та "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" ("Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії"), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 235, 258, 260, частиною першою статті 287, частиною другої статті 293, статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юні Консалтінг Груп" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2020 у справі № 910/21227/16.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юні Консалтінг Груп" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2020 у справі № 910/21227/16 повернути скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. В. Білоус

В. Г. Пєсков