ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2020 р. Справа№ 910/15152/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Ткаченка Б.О.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 30.09.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 ( повний текст рішення підписано 19.03.2020)

у справі № 910/15152/19 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс"

про стягнення 1 673 821,93 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" (далі - відповідач) про стягнення 1 673 821,93 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на порушення відповідачем строку виконання будівельних робіт, у зв`язку з чим, просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 724709,40 грн. та штраф у розмірі 949112,53 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 724 709 грн. 40 коп. пені, 949 112 грн. 53 коп. штрафу, 25 107 грн. 33 коп. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач своє зобов`язання щодо виконання будівельних робіт у строк не виконав, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує, що додатком №2 «Календарний графік виконання робіт» до договору в редакції додаткової угоди № 1 від 05.03.2018 визначено нову суму та нові терміни виконання робіт з моменту отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу). Сторонами встановлено термін 214 днів з моменту отримання письмового погодження від замовника, а загальний термін - 305 днів з дати отримання письмового погодження від замовника.

Скаржник стверджує, що посилання суду першої інстанції на новий календарний графік є безпідставним, оскільки він не має юридичної сили відповідно до пункту 12.2 договору.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 11.06.2020, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що 25.05.2018 листом замовника №2401ВИХ-18-1207 погоджено новий календарний графік виконання робіт по договору (на залишок невиконаних робіт), який скріплено підписом сторін та печатками товариств. Враховуючи строки виконання робіт визначених в новому графіку виконання робіт та дозвіл замовника на відновлення виконання робіт від 30.05.2018 №2401ВИХ- 18-1218, підрядник мав виконати весь обсяг робіт (поставка обладнання та будівельно-монтажні робота) до 26.10.2018, а пусконалагоджувальні роботи - до 25.12.2018.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2020 справу № 910/15152/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі №910/15152/19 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі № 910/15152/19, відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду на 24.06.2020.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2020, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Суліма В.В., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2020 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/15152/19 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В. та справу призначено до розгляду на 03.08.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2020 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі № 910/15152/19 та оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги до 07.09.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 оголошено перерву у розгляді справи № 910/15152/19 до 21.09.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 оголошено перерву у розгляді справи № 910/15152/19 до 28.09.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 оголошено перерву у розгляді справи № 910/15152/19 до 30.09.2020.

Явка представників сторін

29.09.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю адвоката Бодюка В.А. в іншому судовому процесі у Печерському районному суді міста Києва.

Колегія суддів, розглянувши вищевказане клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, ухвалила відмовити у його задоволенні, з огляду на наступне.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до пункту 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Колегія суддів зазначає, що додане представником відповідача повідомлення Печерського районного суду міста Києва (про розгляд клопотання) датоване 16.09.2020. В той час, як 28.09.2020 у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду представник відповідача не заперечував проти оголошення перерви до 30.09.2020 та не повідомляв про його зайнятість в іншому судовому процесі у Печерському районному суді міста Києва.

При цьому, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що представник відповідача був присутній у всіх судових засіданнях, що передували останньому, та висловлював свою позицію по суті спору.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи без участі представника відповідача та відмовляє у задоволенні його клопотань про відкладення розгляду справи.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судових засіданнях апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

24.03.2017 року між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" (підрядник) укладено договір № від 24.03.2017 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик власними та залученими силами та засобами виконати відповідно до умов цього договору «Капітальний ремонт контрольованих пунктів лінійної телемеханіки Сумського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів» (будівельні роботи) (далі - роботи), у повному обсязі відповідно до чинних нормативних документів, проектної, технічної та кошторисної документації, а замовник зобов`язується на умовах договору прийняти виконанні роботи та оплатити їх вартість.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що склад, обсяги та вартість робіт, що доручаються до виконання підрядником, визначені кошторисною документацією, яка є невід`ємною частиною договору (додаток №1).

Ціна договору становить 30 542 894,00 грн., в т.ч. ПДВ (20 %) - 5 090 482,33 грн., з якої: вартість матеріалів та робіт складає 4 621 522,40 грн., в т.ч. ПДВ (20 %) - 770 253,73 грн.; вартість обладнання складає 25 921 371,60 грн., в т.ч. ПДВ (20 %) - 4 320 228,60 грн. (пункт 2.1 договору).

Згідно з пунктом 3.1 договору підрядник виконує роботи із своїх матеріалів, а також обладнання, поставку якого, як і початок виконання робіт за цим договором підрядник здійснює після отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт. Підрядник в рамках виконання договору зобов`язаний поставити обладнання згідно зі специфікації (додаток № 3), яка є невід`ємною частиною договору.

Сторони у пункту 3.3 договору визначили, що підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотримання погодженого із замовником графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною договору (додаток №2).

Підрядник поставляє обладнання згідно специфікації (додаток № 3). Поставку обладнання здійснюється власним транспортом та за свій рахунок (пункт 3.6 договору).

Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє протягом 13 місяців з дати укладання. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (пункт 11.1 договору).

Пунктом 12.1 договору передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, які визначені у ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» №922-VIII від 25.12.2015.

Відповідно до пункту 12.2 договору внесення змін до договору можливе лише за згодою сторін та у відповідності до вимог чинного законодавства або умов договору. Внесення змін до договору оформлюється додатковою угодою.

До договору складені додатки, які є невід`ємними частинами договору: додаток № 1 - кошторисна документація; додаток № 2 - графік виконаних робіт; додаток №3 - специфікація.

Звертаючись з позовними вимогами позивач послався на порушення відповідачем умов договору щодо виконання будівельних робіт у строк узгоджений сторонами у календарному графіку. У зв`язку з чим, просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 724709,40 грн. та штраф у розмірі 949112,53 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, договір, укладений між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс", за своєю правовою природою відноситься до договорів будівельного підряду.

Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що 09.06.2017 Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" надало Товариству з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" дозвіл на початок виконання робіт, що підтверджується листом №4237/24-04.

30.06.2017 відповідачем поставлено позивачу обладнання на суму 8 910 624,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 17 від 30.06.2017.

17.10.2017 сторони підписали акт-допуск на виконання будівельно-монтажних робіт на території діючого підприємства, в якому зазначили початок робіт з 17.10.2017.

11.12.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" звернулось до позивача з листом №324, в якому просило призупинити виконання умов договору.

12.12.2017 позивач призупинив виконання робіт по договору, що підтверджується листом № 2401ВИХ-17-1173.

05.03.2018 сторони уклали додаткову угоду №1 до договору № від 24.03.2017, в якій дійшли згоди зменшити ціну договору (без зміни кількості (обсягу) та якості обладнання) на підставі листа підрядника № 10 від 16.01.2018 та внести до договору, наступні зміни:

1. Зменшити загальну ціну договору на 4 449 313,44 грн., у т.ч. ПДВ -741 552,24 грн.

2. Пункт 2.1 договору викласти у новій редакції:

"2.1 Ціна договору становить 26 093 580,56 грн, в т.ч. ПДВ - 4 348 930,09 грн., з якої: вартість матеріалів та робіт складає 3 030 061,76 грн., в т.ч. ПДВ - 505 010,29 грн; вартість обладнання складає 23 063 518,80 грн., в т.ч. ПДВ - 3 843 919,80 грн."

3. Внести зміни до Специфікації (додаток №3 договору), Договірної ціни на будівництво об`єкту (доповнено пояснювальною запискою і підсумковими вартісними параметрами) в додатку №1 до договору «Кошторисна документація» та Календарного графіку виконання робіт (додаток №2 договору), змінивши ціну за одиниці обладнання зазначене в пунктах 6, 11, 14, 15 в переліку Специфікації, в 1 етапі «Придбання та поставка обладнання (устаткування)» додатку № 2 договору - та загальної вартості цього обладнання в договірній ціні на будівництво об`єкту, пояснювальній записці і підсумкових вартісних параметрів до кошторисної документації, без зміни кількості обладнання за згодою сторін.

4. Додатки №№2,3 до договору, договірна ціна на будівництво об`єкту в додатку № 1 до договору «Кошторисна документація» викласти в новій редакції, пояснювальна записка і підсумкові вартісні параметри до кошторисної документації в додатку № 1 до договору «Кошторисна документація» викласти в редакції цієї додаткової угоди, що додається та є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди, в яких визначаються перелік, ціна за одиницю та загальна вартість обладнання, та відповідно до яких буде здійснюватися поставка обладнання за договором.

6. Інші умови договору не порушені цією додатковою угодою, залишаються незмінними і сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

Тобто, в додатковій угоді №1 до договору від 05.03.2018 сторони дійшли згоди зменшити ціну договору та внести відповідні зміни в пункт 2.1 договору та додатки до договору. Інші умови договору залишилися незмінними і сторони підтвердили по них свої зобов`язання.

22.05.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" звернулось до позивача з листом №201 про намір завершити виконання робіт по договору, надавши одночасно відкоригований графік виконання (завершення) робіт по об`єкту будівництва (т. 1; а.с. 43).

30.05.2018 Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" лист №2401ВИХ-18-1207 від 25.05.2018 щодо виконання робіт по об`єкту, в якому вказало, що відповідно до листа від 22.05.2018 №201 щодо наміру завершити виконання робіт по об`єкту, надає узгоджений календарний графік виконання (завершення) будівельних робіт. Вказаний лист отримано відповідачем - 01.06.2018 (т. 1; а.с. 44-45).

31.05.2018 позивач направив відповідачу лист №2401ВИХ-18-1218 від 30.05.2018 щодо відновлення виконання робіт, в якому просило відновити виконання робіт на об`єкті. Товариство з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" отримало лист - 04.06.2018 (т. 1; а.с. 46-47).

Як вбачається з матеріалів справи, у відкоригованому сторонами календарному графіку виконання робіт передбачено, що придбання та поставка обладнання (устаткування) здійснюється протягом 150 днів з моменту отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на поставку обладнання; будівельно-монтажні роботи - протягом 150 днів з моменту отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт за договором; пусконалагоджувальні роботи - протягом 60 днів з моменту закінчення будівельно-монтажних робіт. Загальний термін виконання зазначених робіт за договором не перевищує 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт (т. 1; а.с. 48).

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що новий календарний графік не має юридичної сили, оскільки згідно з пунктом 12.2 договору внесення змін до договору оформлюється додатковою угодою колегія суддів вважає безпідставним, оскільки у зв`язку із призупиненням та відновленням виконання робіт по договору сторони саме відкоригували календарний графік виконання робіт, а не вносили зміні до договору. Також, суд звертає увагу, що відкоригований календарний графік засвідчено печатками товариств та підписами уповноважених представників сторін. Водночас, апелянт не надав суду докази звернення до позивача з листами щодо неправильно відкоригованого календарного графіка.

Таким чином, твердження апелянта про те, що додатком №2 "Календарний графік виконання робіт" до договору в редакції додаткової угоди №1 від 05.03.2018 сторонами затверджено нові терміни виконання робіт суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки в подальшому сторони погодили новий календарний графік виконання (завершення) будівельних робіт, що підтверджується листами №201 від 22.05.2018 та №2401ВИХ-18-1207 від 25.05.2018.

Відтак, колегія суддів зазначає, що згідно з вказаним графіком відповідач зобов`язаний був виконати весь обсяг невиконаних робіт, а саме поставку обладнання та будівельно-монтажні роботи до 31.10.2018 (з урахуванням отримання дозволу на відновлення виконання робіт 04.06.2018), а пусконалагоджувальні роботи до 30.12.2018.

Згідно з частинами 1, 2 статті 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що підрядник виконав вчасно: роботи з поставки обладнання на загальну суму 11 460 624,00 грн. (видаткова накладна №17 від 30.06.2017 у розмірі 8 910 624,00 грн. та видаткова накладна №14 від 22.06.2018 у розмірі 2 550 000,00 грн.); будівельно-монтажні роботи на загальну суму 1 074 206,25 грн. (довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2018 та акт приймання виконаних будівельних робіт за червень від 27.06.2018 на суму 402 535,58 грн.; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2018 та акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень від 28.09.2018 на суму 693 951,56 грн., довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2018 та акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень від 24.10.2018 на суму -22 280,89 грн.).

З порушенням строку підрядником поставлено обладнання на суму 10 950 696, 00 грн. (видаткова накладна №33 від 03.12.2018) та на суму 456 000,00 грн. (видаткова накладна №26 від 29.05.2019) та виконано будівельно-монтажні роботи на суму 30 648,22 грн. (довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2019 та акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень від 30.09.2019).

Таким чином, станом на 31.10.2018 (кінцевий строк виконання) (з урахуванням отримання дозволу на відновлення виконання робіт - 04.06.2018) сума невчасно виконаних робіт з поставки обладнання становила 11 602 894,80 грн., з будівельно-монтажних робіт - 1 599 615,04 грн., та станом на 30.12.2018 (кінцевий строк виконання) сума невчасно виконаних пусконалагоджувальних робіт становила 356 240,47 грн.

Отже, відповідач у встановлений договором та відкоригованим календарним графіком строк свого обов`язку щодо виконання робіт не здійснив, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

У силу статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтями 230, 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 договору № від 24.03.2017 передбачено, що за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості робіт, з яких допущено порушення строку виконання, за кожний день такого прострочення, а за прострочення виконання робіт понад тридцять днів підрядник додатково сплачує штраф в розмірі 7% вартості робіт з яких допущено порушення. Сплата пені та/або додаткового штрафу не звільняє підрядника від виконання зобов`язання.

Перевіривши, за допомогою програми "Ліга:Закон", розрахунок пені, наведений позивачем та судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що він є арифметично невірним. Так, за розрахунком суду обґрунтований розмір пені за недопоставлене обладнання у розмірі 11 602 894,80 грн. (з 01.11.2018 по 02.12.2018) складає 377 650,38 грн.; за недопоставлене обладнання у розмірі 652 198,80 грн. (з 03.12.2018 по 24.04.2019) складає 91 986,83 грн.; за невиконані роботи у розмірі 1 599 615,04 грн. (з 01.11.2018 по 14.02.2019) становить 167 236,47 грн.; за невиконані пусконалагоджувальні роботи (з 31.12.2018 по 04.03.2019) становить 22 487,07 грн. Таким чином, загальна сума пені за невиконані роботи становить 659 360,75 грн. (377 650,38 грн.+ 91 986,83 грн.+ 167 236,47 грн.+ 22 487,07 грн.= 659 360,75 грн.). Отже, в частині стягнення пені рішення підлягає зміні.

Апеляційний господарський суд, перевіривши розрахунок штрафу, наведений позивачем та судом першої інстанції, дійшов висновку, що сума штрафу у розмірі 949 112,53 грн. є арифметично правильною.

Посилання апелянта на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" не отримувало дозвіл на поставку обладнання, а тому строки не пропущені, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки сторони у пункті 3.1 договору встановили, що підрядник виконує роботи із своїх матеріалів, а також обладнання, поставку якого, як і початок виконання робіт за цим договором підрядник здійснює після отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт. Таким чином, суд зазначає, що відповідно до договору замовник надав підряднику письмове розпорядження (дозвіл) на початок виконання робіт, що включає дозвіл як на поставку обладнання так і на виконання робіт.

Згідно з частинами 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що, оскільки відповідач не здійснив зобов`язання в частині виконання робіт у строк, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання, тому вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Враховуючи вказане вище, на переконання колегії суддів, рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі № 910/15152/19 підлягає зміні з урахуванням встановлених обставин, викладених у цій постанові.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі № 910/15152/19 підлягає частковому задоволенню. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі № 910/15152/19 слід змінити в частині стягнення пені.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 129, 240, 269, 275, 276, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі № 910/15152/19 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі № 910/15152/19 змінити, викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" (03191, м. Київ, вул. Василя Касіяна, 2/1, офіс 378; ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1, ) 659 360 (шістсот п`ятдесят дев`ять тисяч триста шістдесят) грн. 75 коп. пені, 949 112 (дев`ятсот сорок дев`ять тисяч сто дванадцять) грн. 53 коп. штрафу, 23143 (двадцять три тисячі сто сорок три) грн. 04 коп. судового збору за розгляд позовної заяви.

Видати наказ.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" (03191, м. Київ, вул. Василя Касіяна, 2/1, офіс 378; ) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 1 506 (одна тисяча п`ятсот шість) грн. 44 коп.

Видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/15152/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.10.2020.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Б.О. Ткаченко

В.В. Сулім