СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2020 р. Справа № 905/71/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

за участю представників:

Прокуратури Харківської області: прокурор Кальницький А.В. - на підставі службового посвідчення від 29.03.2016 №042343;

інших учасників: не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, м.Харків,

на рішення Господарського суду Донецької області від 05.05.2020 (суддя Чернова О.В.), ухвалене в приміщенні Господарського суду Донецької області в м.Харкові о 10год 50хв, повний текст якого складений 05.05.2020,

у справі 905/71/20

за позовом: Заступника керівника Волноваської місцевої прокуратури, м. Волноваха Донецької області в інтересах держави в особі Нікольської районної державної адміністрації Донецької області, смт. Нікольське, Донецька область та в особі Донецької обласної державної адміністрації, м. Краматорськ, Донецька область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Володарський консервний завод, смт. Нікольське, Донецька область,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору щодо предмета позову на стороні позивача: Сіверсько-Донецьке басейнове управління водних ресурсів, м.Слов`янськ, Донецька область,

про стягнення заборгованості за договором оренди водного об`єкту загальнодержавного значення від 23.10.2009 у розмірі 35478,00 грн,

ВСТАНОВИЛА:

28.12.2019 заступник керівника Волноваської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Нікольської районної державної адміністрації та в особі Донецької обласної державної адміністрації звернувся із позовом до ТОВ Володарський консервний завод про стягнення заборгованості за договором оренди водного об`єкта загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди від 23.10.2009 у сумі 35478,00грн (т.1, а.с. 1-46).

Рішенням Господарського суду Донецької області від 05.05.2020 у справі №905/71/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю (т.1, а.с. 115-117).

Рішення місцевого господарського суду із посиланням на ст. ст. ст. ст. 2, 43, 51 Водного кодексу України, ст. 59 Земельного Кодексу України, ст. ст. 626, 628, 630, 759 ЦК України, Закон України «Про аквакультуру», постанову Кабінету Міністрів України від 29.05.2013 №420 мотивоване тим, що орендна плата за надані в оренду водні об`єкти повинна визначатись згідно з Методикою визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти, затвердженою наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 28.05.2013 №236, що зумовлює приведення умов договору надання водного об`єкта загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди від 23.10.2009 у відповідність до положень цієї Методики. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що наведений прокурором розрахунок суми заборгованості за спірним договором у період з третього кварталу 2016 року по другий квартал 2019 року є необґрунтованим, оскільки останній не відповідає вимогам визначення орендної плати за оренду водного об`єкта.

Заступник прокурора Харківської області із рішенням місцевого господарського суду не погодився та 01.06.2020 звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 05.05.2020 у справі №905/71/20 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що місцевий господарський суд, застосовуючи до спірних правовідносин положення Методики визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 28.05.2013 №236 (надалі по тексту - Методика), не спростував факту виникнення у відповідача зобов`язання з оплати за користування водним об`єктом на підставі договору. Скаржник зазначає, що спірний договір укладений між сторонами спору 23.10.2009, тобто до затвердження Методики, під час дії договору зміни до договору не вносились, однак, на думку скаржника, це не позбавляє права орендодавця на отримання доходів у вигляді орендної плати за час користування водним об`єктом.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 зупинено провадження у справі №905/71/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 та оприлюднення повного тексту постанови (т.2, а.с.42-46).

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.09.2020 поновлено апеляційне провадження у цій справі (т.2,а.с.77-79).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2020 для розгляду справи №905/71/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Гези Т.Д., судді Лакізи В.В. (т.2,а.с.92).

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 05.05.2020 у справі №905/71/20 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, проте не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про час та місце засідання суду, а також те, що явка сторін не була визнана судом обов`язковою та відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників позивачів та відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

23.10.2009 між Володарською районною державною адміністрацією Донецької області (орендодавцем) та ТОВ «Володарський консервний завод» (орендарем) укладений договір надання водного об`єкта загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди, п.1.1 якого встановлено, що орендодавець на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 23.10.2009 №495 «Про надання в оренду водного об`єкту» передає, а орендар приймає в платне строкове користування водний об`єкт загальнодержавного значення площею водного дзеркала 16,2га, розташований на території Малоянисольської сільської ради Володарського району для риборозведення (т.1,а.с.25-28).

Згідно з п.2.1 цього договору за використання водного об`єкта орендар сплачує орендну плату у розмірі 730,00грн за гектар водного дзеркала, що складає 11826,00грн на рік, встановлену сторонами за домовленістю. Плата за оренду водного об`єкта надходить до державного бюджету рівними частками щоквартально не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим кварталом.

Відповідно до п.6.1 договору договір дійсний з моменту підписання до 22.10.2019.

Орендодавець передав, а орендар прийняв в користування на умовах оренди об`єкт загальнодержавного значення площею водного дзеркала 16,2га, об`ємом 500,тисяч метрів кубічних, що розташований на території Малоянисольської сільської ради Володарського району Донецької області, що підтверджується актом приймання-передачі водного об`єкта від 23.10.2009 (т.1, а.с.30).

26.01.2018 між Донецькою облдержадміністрацією, Нікольською райдержадміністрацією та ТОВ «Володарський консервний завод» укладений договір про внесення змін до договору надання водного об`єкта загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди від 23.10.2009, п.1 якого встановлено замінити сторону орендодавця Володарську райдержадміністрацію на Донецьку облдержадміністрацію (т.1,а.с.29)

15.06.2018 Нікольська районна державна адміністрацію звернулась до ТОВ «Володарський консервний завод» з листом, в якому просила терміново погасити заборгованість у сумі 16979,62грн та повідомило про ініціювання розірвання договору у разі непогашення заборгованості (т.1,а.с.33).

Аналогічний за змістом лист надісланий Нікопольською районною державною адміністрацією ТОВ «Володарський консервний завод» 19.08.2019 з вимогою погасити заборгованість з орендної плати у сумі 23510,25грн (т.1,а.с.34).

03.09.2019 Волноваська місцева прокуратура звернулась до Департаменту агропромислового комплексу та розвитку сільських територій Донецької області державної адміністрації з листом, в якому з метою встановлення підстав для вжиття заходів представницького характеру просило надати належним чином завірені копії листів до орендаря з питань внесення заборгованості з орендної плати за водний об`єкт, який розташований: Калмицький басейн, р. Кальчик, с. Малоянисоль Нікольського району Донецької області (т.1, а.с.35,36).

Департамент агропромислового комплексу та розвитку сільських територій Донецької області державної адміністрації листом від 03.09.2019 повідомив Волноваську місцеву прокуратуру, що згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 контроль за справлянням орендної плати за надані в оренду водні об`єкти, які знаходяться у басейнах річок загальнодержавного значення, та за надані в оренду водні об`єкти місцевого значення здійснює Державне агентство водних ресурсів та його органи на місцях, у зв`язку з чим запропонувало звернутися до Сіверсько-Донецького управління за уточненням інформації (т.1,а.с.37).

Сіверсько-Донецьке басейнове управління водних ресурсів листом від 10.10.2019 повідомило заступника керівника Волноваської місцевої прокуратури про розмір заборгованості ТОВ «Володарський консервний завод» за договором від 23.10.2009 та одночасно зазначило, що Маріупольським міжрайонним управлінням водного господарства з метою погашення заборгованості по орендній платі за використання водного об`єкта 07.08.2019 направлено лист ТОВ «Володарський консервний завод» про наявність заборгованості та необхідність її термінового погашення (т.1,а.с.31,32).

Волноваська місцева прокуратура у повідомленнях про представництво інтересів держави від 26.12.2019 №32/1-1117вих-19 та №32/1-1118вих-19, наданих Нікольській районній державній адміністрації Донецької області та Донецькій обласній державній адміністрації, відповідно, зазначила, що з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді проведено вивчення стану додержання вимог водного та земельного законодавства на території Нікольського району Донецької області. Відповідно до інформації, отриманої з Сіверсько-Донецького басейнового управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів від 10.10.2019 №17/2690 у ТОВ «Володарський консервний завод» наявна заборгованість з орендної плати за договором оренди водного об`єкта загальнодержавного значення від 23.10.2009 в сумі 35478,00грн, у зв`язку з чим, керуючись статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомило про звернення із позовом в інтересах держави про стягнення заборгованості за договором оренди водного об`єкта загальнодержавного значення (т.1,а.с.38-42).

28.12.2019 заступник керівника Волноваської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом в інтересах держави в особі Нікольської районної державної адміністрації та Донецької обласної державної адміністрації до ТОВ «Володарський консервний завод» про стягнення заборгованості за договором оренди водного об`єкта загальнодержавного значення у сумі 35478грн (т.1, а.с. 1-46).

05.05.2020 місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення з підстав, зазначених вище (т.1,а.с.115-117).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Предметом позову є стягнення заборгованості за договором надання водного об`єкта загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди від 23.10.2009.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною 3 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Відповідно до частин 1, 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Таким чином, відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

У постанові Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №915/162/19 зазначено, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Верховний Суд у постанові від 02.09.2020 у справі №911/980/18 також зазначив, що про прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" дійшов висновку, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

У пунктах 37-40, 43-47 постанови Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка кореспондується з частиною 4 статті 236 ГПК України, встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, з метою дотримання принципу правової визначеності, та формування сталої судової практики суд апеляційної інстанції враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування конкретних норм права до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді прокурор зазначив, що компетентними суб`єктами щодо захисту інтересів держави є Нікольська районна державна адміністрація та Донецька обласна державна адміністрація, яка не вживала жодних заходів щодо стягнення заборгованості за договором оренди водного об`єкта, хоча на теперішній час є стороною цього договору, тобто не здійснювала захисту інтересів держави. Тоді як, Нікольська районна державна адміністрація листами від 15.06.2018 та від 19.08.2019 неодноразово пропонувала відповідачеві сплатити борг, однак борг сплачений не був, що, на думку прокурора, свідчить про вжиття дій, які виявились неефективними, а отже про неналежний захист інтересів держави, що в силу статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для представництва прокурором інтересів держави.

Відповідно до частини 4 статті 51 Водного кодексу України водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Згідно з частиною 5 статті 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до статті 118 Конституції України виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що місцева державна адміністрація здійснює на відповідній території управління об`єктами, що перебувають у державній власності та передані до сфери її управління, сприяє створенню на цих об`єктах систем управління якістю, систем екологічного управління, інших систем управління відповідно до національних або міжнародних стандартів, приймає рішення про створення, реорганізацію та ліквідацію підприємств, установ і організацій, що належать до сфери її управління, а також здійснює делеговані відповідною радою функції управління майном, що перебуває у спільній власності територіальних громад.

Статтею 4 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено. що місцеві державні адміністрації є юридичними особами.

У пункті 2 частини 1 статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що місцева державна адміністрація: розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Відповідно до частини 5 статті 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

З положень Закону України «Про місцеві державні адміністрації» вбачається, що місцева державна адміністрація є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави у судовому порядку, зокрема, у випадку порушення зазначених інтересів при виконанні договору оренди водних об`єктів загальнодержавного значення, а отже наділена правом звернення до суду за захистом порушеного права.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 03.09.2019 Волноваська місцева прокуратура звернулась до Департаменту агропромислового комплексу та розвитку сільських територій Донецької області державної адміністрації, в якому з метою встановлення підстав для вжиття заходів представницького характеру просила надати належним чином завірені копії листів до орендаря з питань внесення заборгованості з орендної плати за водний об`єкт, який розташований: Калмицький басейн, р. Кальчик, с. Малоянисоль Нікольського району Донецької області (т.1, а.с.35,36).

Департамент агропромислового комплексу та розвитку сільських територій Донецької області державної адміністрації листом від 03.09.2019 повідомило Волноваську місцеву прокуратуру, що згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 контроль за справлянням орендної плати за надані в оренду водні об`єкти, які знаходяться у басейнах річок загальнодержавного значення та за надані в оренду водні об`єкти місцевого значення здійснює Державне агентство водних ресурсів та його органи на місцях, у зв`язку з цим запропонувало звернутися до Сіверсько-Донецького управління за уточненням інформації (т.1,а.с.37).

Сіверсько-Донецьке управління водних ресурсів листом від 10.10.2019 повідомило заступника керівника Волноваської місцевої прокуратури про розмір заборгованості ТОВ «Володарський консервний завод» за договором від 23.10.2009 та одночасно зазначило, що Маріупольським міжрайонним управлінням водного господарства з метою погашення заборгованості по орендній платі за використання водного об`єкта 07.08.2019 направлено лист ТОВ «Володарський консервний завод» про наявність заборгованості та необхідність її термінового погашення (т.1,а.с.31,32).

У матеріалах справи наявні повідомлення Волноваської місцевої прокуратури про представництво інтересів держави від 26.12.2019 №32/1-1117вих-19 та №32/1-1118вих-19, адресовані Нікольській районній державній адміністрації Донецької області та Донецькій обласній державній адміністрації, в яких прокуратура зазначила, що з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді проведено вивчення стану додержання вимог водного та земельного законодавства на території Нікольського району Донецької області. Відповідно до інформації, отриманої з Сіверсько-Донецького басейного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів від 10.10.2019 №17/2690 у ТОВ «Володарський консервний завод» наявна заборгованість з орендної плати за договором оренди водного об`єкта загальнодержавного значення від 23.10.2009 в сумі 35478,00грн, у зв`язку з чим, керуючись статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомило Нікольську районну державну адміністрацію Донецької області та Донецьку обласну державну адміністрацію, відповідно, про звернення із позовом в інтересах держави про стягнення заборгованості за договором оренди водного об`єкта загальнодержавного значення (т.1,а.с.38-42).

При цьому матеріали справи не містять доказів надсилання вказаних вище повідомлень про представництво інтересів держави від 26.12.2019 Нікольській районній державній адміністрації Донецької області та Донецькій обласній державній адміністрації, як і доказів вручення.

З відтиску штампу на поштовому конверті вбачається, що 28.12.2019 позовна заява Волноваської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Нікольської районної державної адміністрації та Донецької обласної державної адміністрації, датована 27.12.2019, засобами поштового зв`язку надіслана до Господарського суду Донецької області (т.1, а.с.46).

Отже, повідомлення Волноваської місцевої прокуратури, адресоване Нікольській районній державній адміністрації та Донецькій обласній державній адміністрації, та позов до Господарського суду Донецької області датовані 26.12.2019 та 27.12.2019, відповідно, що свідчить про те, що компетентному органу не надано розумного чи будь-якого строку для реагування на твердження прокурора щодо порушення інтересів держави, вчинення дій для вирішення ситуації, звернення до суду за захистом своїх прав чи вчинення дій задля припинення порушення інтересів держави іншим шляхом з урахуванням правовідносин, що склалися.

З наведеного вбачається відсутність бездіяльності Донецької обласної державної адміністрації протягом розумного строку після отримання повідомлення Волноваської місцевої прокуратури.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що Донецька обласна державна адміністрація, як орендодавець за договором надання водного об`єкта загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди від 23.10.2009, зі змінами від 26.01.2018, до повноважень якої віднесено розпорядження об`єктом оренди (у тому числі передача в оренду), не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду із відповідним позовом до відповідача.

Не встановлено і обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Донецькою обласною державною адміністрацією, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту інтересів держави та територіальної громади.

Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив недотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", та непідтвердження підстав представництва, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави. Як вже зазначалося, позовна заява Волноваської місцевої прокуратури та повідомлення Донецькій обласній державній адміністрації датовані з проміжком в один день: повідомлення про представництво інтересів держави датовані 26.12.2019, позовна заява датована 27.12.2019, та надіслана до місцевого господарського суду 28.12.2019, отже фактичне звернення прокурора до суду та до компетентного органу відбулось одночасно, а отже у компетентного органу взагалі не було часу для реагування на повідомлення прокуратури.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів в розумінні статтей 76,77 ГПК України надсилання чи вручення Нікольській районній адміністрації та Донецькій обласній адміністрації повідомлень про представництво інтересів держави, що свідчить про недоведеність Волноваською місцевою прокуратурою дотримання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до частин 3,4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Колегія суддів звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №923/359/19.

Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі №924/1237/17 та у постанові Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, п. 27).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

З матеріалів справи вбачається, що Нікольська районна державна неодноразово, 25.06.2018 та 19.08.2019, зверталась до ТОВ «Володарський консервний завод» з вимогами погасити заборгованість з орендної плати (т.1,а.с.33,34).

Крім того, Сіверсько-Донецьке басейнове управління водних ресурсів у листі від 10.10.2019, надісланому заступнику прокурора Волноваської місцевої прокуратури, повідомило про розмір заборгованості ТОВ «Володарський консервний завод» та зазначило, що 07.08.2019 останньому надісланий лист про наявність заборгованості з орендної плати та необхідність її погашення.

З наведеного вбачається вчинення місцевими адміністраціями дій, які спрямовані на припинення порушення законодавства у сфері оренди.

Посилання заступника керівника Волноваської місцевої прокуратури на лист Департаменту агропромислового комплексу та розвитку сільськогосподарських територій Донецької обласної державної адміністрації від 03.09.2019, в якому зазначено, що контроль за справлянням плати за надані в оренду водні об`єкти, які знаходяться в басейні річок загальнодержавного значення, здійснює Державне агентство водних ресурсів та його органи на місцях, як на підставу нездійснення захисту інтересів держави Донецькою обласною адміністрацією, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки вказаний лист був наданий наа запит Волноваської місцевої прокуратури з вимогою надати копії листів до орендаря з питань внесення заборгованості з орендної плати, а не на повідомлення про усунення порушення інтересів держави.

У постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №910/1062/18 зазначено, що обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведення прокурором підстав для захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, оскільки прокурором не дотримано вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ст.91 ГПК України).

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що прокуратурою при зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачем захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку, не наведено доказів того, що відповідний орган не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідним позовом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недотримання прокурором визначеної статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, що у будь-якому випадку свідчить про відсутність підтвердження підстав для представництва інтересів держави у суді.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зазначено, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати і в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду Донецької області від 05.05.2020 у справі №905/71/20 слід скасувати як таке, що прийнято з порушенням норм процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов залишити без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України.

Керуючись п.2 ч.1. ст.226, ст.ст.269, 270, п.4 ч.1 ст.275, п.4 ч.1 ст. 277, ст.ст.278, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, м.Харків, залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 05.05.2020 у справі №905/71/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов заступника керівника Волноваської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Нікольської районної державної адміністрації Донецької області та в особі Донецької обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю Володарський консервний завод залишити без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 30.09.2020.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Т.Д. Геза

Суддя В.В. Лакіза