УХВАЛА

м. Київ

28.09.2020Справа № 910/9376/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний двір" про ухвалення додаткового рішення у справі 910/9376/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний двір" (65062, м.Одеса, вул. Посмітного, буд. 9-А, офіс 2, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санді Груп" (03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.72, поверх 4, )

про стягнення 63 670,38 грн.

Представники сторін: без виклику

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Крупяний двір" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санді Груп" про стягнення 63 670,38 грн заборгованості за поставлений товар за видатковою накладною № 92 від 10.02.2020 по договору поставки № 20/08-18/1 від 20.08.2018, з яких: 61236,38 грн основного боргу, 2047,89 грн пені, 386,49 грн 3% річних.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 06.07.2020 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання, встановив учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав, у т.ч. строк для подання відповідачем заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, та даних з офіційного пошукового ресурсу Укрпошти, ухвалу суду від 06.07.2020 позивач отримав - 21.07.2020, відповідач - 15.07.2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санді Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний двір" 61236 грн. 00 коп основного боргу, 2047 грн. 00 коп пені, 386 грн. 49 коп 3% річних, 2102 грн. 00 коп витрат по сплаті судового збору.

18.09.2020 (відправлено засобами поштового зв`язку 15.09.2020) позивач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, зазначаючи про те, що у позовній заяві було заявлено попередній розрахунок понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 6500,00 грн, оскільки справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження, і судові дебати не проводились, позивач подає докази понесення цих витрат у визначенні положеннями ст. 221 ГПК України строки та просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким покласти понесені позивачем витрати у вказаному розмірі 6500,00 грн витрат на оплату послуг адвоката на відповідача.

Розглянувши вказану заяву позивача, суд відзначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частин 2, 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу наведеної норми законодавства слідує, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За приписами частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Поряд з цим, згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За приписами статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд зауважує, що вимога частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом у даній справі, до позовної заяви позивачем долучено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи на суму 8662,00 грн, а саме: 2102,00 грн витрат по сплаті судового збору та 6500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження повноважень підписання позовної заяви та представництва інтересів позивача адвокатом Іващенко А.П. надано ордер серія ОД № 513028 від 26.06.2020, виданий на підставі договору про надання правової допомоги № 01/01/20/Н від 01.01.2020.

У позовній заяві позивачем було заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених позивачем судових витрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2020 позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санді Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний двір" 2102 грн. 00 коп витрат по сплаті судового збору, докази яких позивачем були надані до суду.

До заяви про ухвалення додаткового рішення у справі позивачем долучені копія договору про надання юридичних послуг № 10/03/20/Н від 10.03.2020, Акт приймання-передачі послуг від 07.09.2020, Звіт від 14.09.2020, платіжне доручення № 49 від 07.09.2020 на суму 15000,00 грн., які у матеріалах справи станом на час ухвалення рішення суду від 03.09.2020 були відсутні.

Позивачем у визначений ст. 129, 221 ГПК України строк жодних заяв про розподіл судових витрат та надання доказів понесення цих витрат після ухвалення рішення у справі не подано.

Крім того, з доданих до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі документів вбачається, що позивачем надано договір з іншими реквізитами, який вказаний в ордері, перелік наданих послуг стосувався виконання робіт з підготовки та подання до суду позовної заяви, тобто їх обсяг та вартість були відомі позивачу та представнику позивача.

За приписами частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення - засіб виправлення неповноти судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема, неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішенні деяких питань, що стояли перед судом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до частин 1, 2 та пунктів 1, 2 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993).

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993 Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

Суд зазначає, що позивач з урахуванням характеру та обсягу виконаних обраним ним адвокатом Іващенко А.П. робіт не був позбавлений можливості подати докази на підтвердження понесених ним витрат у встановлений судом строк, прийняття ж таких доказів судом після ухвалення судового рішення та з пропуском встановленого строку без дотримання положень ст. 129, 221 ГПК України, за відсутності забезпечення можливості відповідачу відреагувати у встановленому процесуальним законом порядку на заяву позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, свідчитиме про порушення судом принципів рівності сторін судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін тощо.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний двір" про ухвалення додаткового рішення у справі 910/9376/20.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 236 - 242, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Крупяний двір" про ухвалення додаткового рішення у справі 910/9376/20 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Дата підписання ухвали 28.09.2020.

Суддя О.М.Ярмак