ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2020 р. Справа № 910/1628/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Кунченко Оксани Володимирівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2020

у справі №910/1628/20 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська агропромислова інвестиційна група"

до Фізичної особи-підприємця Кунченко Оксани Володимирівни

про стягнення 427500,00 грн.

за участю секретаря судового засідання Руденко Н.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Василенко Ю.В. - адвокат (посвідчення №5463 від 05.12.2013);

Аль-Двейк Абдула - директор, посвідчення на тимчасове проживання від 24.05.2019;

від відповідача: Пащенко П.М. - адвокат (посвідчення №3670/10 від 22.05.2008);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 у справі №910/1628/20 (суддя Усатенко І.В.) задоволений позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська агропромислова інвестиційна група" (надалі товариство/позивач) до Фізичної особи-підприємця Кунченко Оксани Володимирівни (надалі ФОП Кунченко О.В. /відповідач/скаржник/апелянт) про стягнення 427500,00 грн. Рішення суду мотивовано невиконанням відповідачем умов договору щодо поставки позивачу товару в установлений строк, у зв`язку з чим, з відповідача підлягає стягненню розмір попередньої оплати за товар відповідно до статті 693 ЦК України.

Відповідач, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, а також неврахування судом умов договору поставки, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 поновлено ФОП Кунченко О.В. строк на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Кунченко О.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 у справі №910/1628/20; розгляд справи призначено на 12.08.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 відкладено розгляд справи №910/1628/20 на 14.09.2020.

В судовому засіданні 14.09.2020 було оголошено перерву до 23.09.2020, про що представники сторін були повідомлені під розписку.

В судовому засіданні 23.09.2020 було оголошено перерву на 05.10.2020, про що представники сторін були повідомлені під розписку.

У судовому засіданні 05.10.2020 представник відповідача (скаржника) підтримав доводи апеляційної скарги; просив скасувати рішення місцевого господарського суду; стверджував, що товар не був поставлений позивачу не з вини відповідача.

05.10.2020 у судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги; просив рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. (ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Згідно зі статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 ЦК України).

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач, будучи вільними в укладенні договору та визначенні його умов, 13.09.2018 уклали договір поставки №50918, відповідно до якого постачальник (відповідач) зобов`язується передати у власність покупця (позивача) для використання у підприємницькій діяльності покупця розсаду ягідних культур відповідно до специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти товар належної якості та оплатити його повну вартість в обумовлений договором строк (п. 1.1 договору).

Поставка товару здійснюється в строки, передбачені специфікацією для кожної культури, але не пізніше 20 квітня 2019 року (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 2.3 договору оплата товару здійснюється у наступному порядку: здійснення 100% проводиться протягом 5 банківських днів з дати погодження специфікації.

Згідно з п. 3.1 договору право власності на товар, а також ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить від постачальника до покупця в момент фактичної передачі товару з оформленням видаткових накладних, що засвідчують факт та обсяг передачі товару покупцю.

Пунктами 4.2, 4.3, 4.10, 4.11 сторони погодили, що поставка товару здійснюється після підписання сторонами специфікації та здійснення оплати товару покупцем у строк, визначений п. 1.3 цього договору. Разом із товаром постачальник надає покупцю видаткову накладну. Зобов`язання продавця з поставки кожної окремої партії товару вважається виконаним з моменту передачі покупцю товару за якістю, кількістю та асортиментом, визначеними в специфікації. Датою поставки товару або партії товару вважається дата підписання покупцем товарно-транспортних накладних, згідно з Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Відповідно до п. 4.1. договору базисом поставки товару є EXW (франко-склад) розташований за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Гавронщина, вул. Ромашкова, 11, відповідно до правил Інкотермс в редакції 2010 року - покупець самостійно забирає товар зі складу постачальника.

Згідно з п. 4.4. договору покупець зобов`язується письмово попереджати постачальника за 24 (двадцять чотири) години до прибуття транспортного засобу покупця у місце завантаження товару. Постачальник зобов`язується підготувати партію товару до відвантаження на дату та час, повідомлений покупцем як дата та час прибуття транспортного засобу.

Одночасно з товаром постачальник передає покупцеві документи (копії документів, що підтверджують відповідність товару державним стандартам та нормам (п. 4.7.2.).

Відповідно до п.п. 5.1.1 постачальник зобов`язаний передати у власність покупця визначений договором товар у строк та у місці, визначеному сторонами. Покупець зобов`язаний прийняти належним чином поставлений товар на умовах, визначених договором (п. 5.3.1.).

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2019.

Згідно зі специфікацією №1 від 14.09.2018, постачальник зобов`язався поставити покупцю наступний товар: саджанці суниці альпійської сорту "Регіна" у кількості 25000 штук, вартістю 150000,00 грн.; фізаліс ягідний у кількості 30000 штук, вартістю 180000,00 грн.; саджанці суниці ремонтантної сорту "Дюрбан" у кількості 6500, вартістю 97500,00 грн. Загальна вартість товару згідно з специфікацією становить 427500,00 грн. Термін поставки товару - 20.04.2019.

Згідно з платіжним дорученням №22 від 13.09.2018 на суму 427500,00 грн. позивач здійснив 100% попередню оплату визначеного у специфікації №1 товару.

Як вказувалося вище, підставою для звернення із позовом у даній справі, стало, як стверджує позивач і з чим погодився суд першої інстанції, невиконання відповідачем обовязку з поставки позивачу товару.

Відповідно до статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ч. 1 статті 664 ЦК України).

Згідно з умовами поставки EXW Инкотермс 2010, відповідно до яких сторони у п. 4.1. договору погодили поставку товару і яке розшифровується як: «Ex Works» та перекладається як «Франко завод» (Франко склад) (дослівний переклад «Самовивоз»), продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання товару, коли він пред`явить товар в розпорядження покупця на своєму підприємстві або в іншому вказаному у договорі місці. Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Отже, виходячи із наведених норм та умов договору, є очевидним висновок про те, що відповідач (продавець за договором) не мав обов`язку передати товар позивачу інакшим способом, крім погодженого умовами договору - покупець мав отримати товар власним транспортом за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Гавронщина, вул. Ромашкова, 11, у відповідності з Міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів Інкотермс (редакція 2010 року), з урахуванням особливостей, наведених у Договорі (п. 4.1.).

При цьому, отриманню позивачем товару у строк, визначений договором (до 20.04.2019), мало передувати письмове повідомлення позивачем відповідача за 24 години до прибуття транспортного засобу позивача на склад відповідача за отриманням товару (п. 4.4. договору).

Відповідно до положень статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 73, 76 ГПК України).

З викладеного слідує, що положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку господарського судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (зазначена позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.08.2020 у справі №922/3582/19).

Суд зауважує, що одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи №902/761/18).

Таким чином, позивач, стверджуючи про існування певної обставини подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції на іншою суд і виносить власне рішення (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 зі справи №917/1307/18).

Отже, під час судового провадження суд оцінює подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, і, оскільки оптимальним стандартом доказування є аргументи, викладені сторонами, то через призму наданих доказів суд приймає рішення (зазначеної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 20.08.2020 у справі №914/1680/18).

Відповідно до п. 12.3. договору якщо сторони не домовились про інше, будь-які повідомлення, включаючи документи, що направляються однією стороною іншій стороні, повинні бути оформлені в письмовому вигляді та вручені (під розписку в одержанні) чи відправлені кур`єрською поштою за адресою для кореспонденції, вказаною в розділі 13 договору. Будь-які повідомлення і листи мають також додатково відправлятися електронною поштою: постачальнику - ІНФОРМАЦІЯ_1; покупцю - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Надані до суду апеляційної інстанції позивачем листи, нібито на виконання останнім положень п. 4.4. договору (щодо попередження продавця за 24 години до прибуття транспортного засобу покупця і до 20.04.2019), від 13.02.2019, 21.03.2019, від 02.10.2019, від 07.10.2019, так само як і надані відповідачем листи від 22.04.2019, не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки спосіб їх відправлення не узгоджується із погодженим сторонами у договорі, а також відсутні докази їх додаткового направлення на електронні адреси сторін, що також є обов`язковим в силу погоджених сторонами умов договору. Крім того, у судових засіданнях представники позивача та відповідача неодноразово заперечували отримання вказаних листів їхніми довірителями.

Відповідно до ч. 2 статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови, покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати (така правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №912/2275/17, від 30.07.2018 у справі №904/4899/18, від 27.08.2019 у справі №911/1958/18).

Зі змісту статей 525, 526, 663, 693 ЦК України вбачається, що покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати у разі невиконання продавцем зобов`язання передати товар у строк, встановлений або договором поставки, або визначений відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Для задоволення вимог покупця щодо повернення суми попередньої оплати суд повинен установити факт прострочення продавця щодо передачі товару, факт належного виконання покупцем своїх обов`язків за договором, а звідси - і право покупця вимагати повернення суми попередньої оплати (така правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відвід 27.11.2019 у справі №924/277/19).

Як вказувалося вище, обов`язком відповідача (продавця за договором) з поставки товару, відповідно до узгоджених сторонами умов договору (франко-склад, п. 4.1.), є пред`явлення товару в розпорядження покупця на своєму підприємстві - Київська область, Макарівський район, с. Гавронщина, вул. Ромашкова 11.

Позивачем, всупереч статей 73, 74, 76, 77, 78, 80 ГПК України, не надано до суду ні першої інстанції, ні апеляційної інстанції доказів порушення відповідачем свого обов`язку з постачання товару позивачу - пред`явлення товару в розпорядження покупця на своєму складі, як то, наприклад, доказів прибуття транспорту позивача на склад відповідача і відмова останнього від пред`явлення товару покупцю для навантаження на транспорт, доказів письмової відмови відповідача від пред`явлення товару позивачу, тощо. При цьому, посилання представника позивача у судових засіданнях на те, що транспортний засіб позивача прибував до відповідача за отриманням товару, проте товар виданий не був, є голослівними та не підтвердженими взагалі жодними доказами, наприклад, подоржнім листом на транспортний засіб, актом про неможливість отримання товару, тощо.

Отже, із наведеного слідує висновок про те, що товар не був поставлений позивачу не з вини відповідача (продавця), що унеможливлює застосування до правовідносин, що склалися між сторонами у справі, положень ч. 2 статті 693 ЦК України, адже застосування цієї норми права потребує наявності саме вини продавця, наявність якої не доведена позивачем і, відповідно, не встановлена судом апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право зокрема скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 275 ГПК України).

Згідно з частиною 1, пунктом 3 частини 3 статті 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції не було дотримано приписи статті 693 ЦК України, не враховано положення укладеного між позивачем та відповідачем договору поставки №50918 у зв`язку з чим рішення місцевого господарського суду у цій справі має бути скасоване з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кунченко Оксани Володимирівни на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 у справі №910/1628/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 у справі №910/1628/20 скасувати.

Прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська агропромислова інвестиційна група" до Фізичної особи-підприємця Кунченко Оксани Володимирівни про стягнення 427500,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська агропромислова інвестиційна група" (, 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40Х) на користь Фізичної особи-підприємця Кунченко Оксани Володимирівни (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 9 618,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот вісімнадцять) гривень.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/1628/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності підстав, передбачених у п. 2 ч. 3 статті 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.10.2020.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак