ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2020 р. Справа №33/29

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуючий), Дубник О.П., Хабіб М.І.

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.

за участі арбітражного керуючого Папури Я.М., представників кредиторів: Ганайлюка Б.А., Гаврилюка О.Р., Первицького О.В., Мацюк Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року (суддя Цікало А.І.) у справі №33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» у частині відсторонення арбітражного керуючого Папури Ярослава Маркіяновича від виконання обов`язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач»

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Львівської області ухвалою від 30 квітня 2010 року порушив провадження у справі №33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

Постановою від 09 жовтня 2012 року суд визнав Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру, призначив ліквідатора банкрута.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 06 лютого 2018 року у справі №33/29 припинив повноваження арбітражного керуючого Генташ О. А., ліквідатором банкрута призначив арбітражного керуючого Папуру Я. М., зобов`язав арбітражного керуючого Генташ О. А. передати арбітражному керуючому Папурі Я. М. всю документацію стосовно банкрутства ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

15 січня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» (ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» (кредитор) подало Господарському суду Львівської області клопотання, у якому просило суд відсторонити арбітражного керуючого Папуру Я. М. від виконання обов`язків ліквідатора ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач». Клопотання обґрунтоване неналежним виконанням ліквідатором покладених на нього обов`язків, а саме:

ліквідатор неналежним чином провів інвентаризацію усіх активів боржника (не включив до ліквідаційної маси трансформаторні підстанції, технічні умови на постачання 2 мегават електроенергії);

ліквідатор неналежно провів ідентифікацію обладнання боржника (в ЛОТ 1 неправильно вказано інвентарний номер верстата);

ліквідатор неналежно виконує обов`язки по збереженню майна боржника та доручив цей обов`язок особам з конфліктом інтересів;

ліквідатор самоусунувся від виконання обов`язку встановити початкову ціну ЛОТ 1 та передав ці повноваження забезпеченому кредитору;

ліквідатор неналежно веде реєстр вимог кредиторів - не провів звірку актуального розміру непогашеної заборгованості за основним боргом за яким ТзОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» є майновим поручителем майном, що є предметом аукціону;

оголошення про продаж майна ЛОТ1 містить завідомо недостовірну інформацію щодо фактичного стану більшості обладнання про те,що обладнання знаходиться в незадовільному стані, електрообладнання розкомплектовано, двигуни демонтовані, обладнання не експлуатується з 2012 року. Проте обладнання експлуатувалось і експлуатується зберігачем, комплектне, підключене до мереж.

Доказом неналежно виконання обов`язків ліквідатором банкрута називає й визначення оцінювачем (а не ліквідатором) ціни продажу майна банкрута на аукціоні.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 06 лютого 2020 року у справі №33/29 відхилив клопотання Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» про відсторонення арбітражного керуючого Папури Ярослава Маркіяновича від виконання обов`язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

Суд першої інстанції вказав, що твердження ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» не підтвердженні жодними доказами та спростовуються матеріалами справи, а саме:

Ліквідатором проведено інвентаризацію усіх активів боржника, що підтверджено копією інвентаризаційного опису необоротних активів банкрута від 25.01.2019; копією акту інвентаризації наявності грошових документів, бланків документів суворої звітності № 2 від 25.01.2019; копією акту про результати інвентаризації грошових коштів № 3 від 07.03.2019; копією акту інвентаризації розрахунків з дебіторами і кредиторами від 25.01.2019.

З метою виконання своїх повноважень щодо збереження майна банкрута, ліквідатор уклав договір відповідального зберігання з правом користування від 31.01.2019, відповідно до умов якого ліквідатор (як поклажодавець) передав, а ПП «Львівметалпласт» (як зберігач) прийняло на відповідальне безоплатне зберігання майно (обладнання) банкрута, згідно переліку, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 231, м. Львів, будівля виробничого корпусу позначена літерою «А-4». Отже, ліквідатором вжито заходів щодо збереження майна банкрута, а твердження ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» про те, що ліквідатором доручено збереження майна банкрута особам із конфліктом інтересів не обґрунтоване та не підтверджене жодними доказами.

Твердження ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» про те, що ліквідатор самоусунувся від виконання обов`язку встановити початкову ціну ЛОТ1 та передав ці повноваження забезпеченому кредитору не обґрунтоване та є лише припущенням кредитора, а отже не заслуговує на увагу суду.

Щодо твердження ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» про те, що ліквідатор неналежно веде реєстр вимог кредиторів не провів звірку актуального розміру непогашеної заборгованості за основним боргом за яким ТзОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» є майновим поручителем, суд зазначив, що вимоги кредиторів, в тому числі і ті, що забезпечені майном боржника як майнового поручителя, визнані відповідними ухвалами суду. На підставі таких ухвал ліквідатором внесено відомості до реєстру вимог кредиторів. Проведення звірки актуальності заборгованості не може бути самостійною підставою для внесення ліквідатором змін до реєстру вимог кредиторів.

ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» не надано жодного доказу того, що оголошення про проведення аукціону з продажу майна банкрута (Лот № 1) містить завідомо недостовірну інформацію щодо фактичного стану більшості обладнання. Як вбачається з матеріалів справи, на аукціон виставлялось майно банкрута, зокрема, Лот № 1: основні засоби, а саме обладнання в кількості 28 одиниць. Кредитором не ідентифіковано обладнання щодо якого зазначено недостовірну інформацію, а також не зазначено, яке саме обладнання використовується зберігачем.

Щодо твердження ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» про те, що ліквідатор здійснив реалізацію майна банкрута на підставі положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який на час проведення аукціону втратив чинність у зв`язку із введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства, суд вказав, що з урахуванням дати опублікування оголошення про продаж майна банкрута (10 жовтня 2019 року), дати введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства (21 жовтня 2019 року) та положень пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, реалізація заявленого в оголошенні майна банкрута повинна була відбуватись відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області ухвалою від 06 лютого 2020 року у справі №33/29 у частині відхилення клопотання Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» про відсторонення арбітражного керуючого Папури Ярослава Маркіяновича від виконання обов`язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» і ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги про усунення ліквідатора Папуру Я.М. від виконання обов`язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

Вважає, що оскаржена ухвала постановлена з неналежним дослідженням матеріалів справи, судове засідання 06 лютого 2020 року проводилось із порушенням ст. 13, 15 ГПК України суд постановив ухвалу в першому судовому засіданні, здійснював тиск на представника заявника, не заслухав представника заявника, а також:

- суд не урахував, що підтвердження вчинення ліквідатором окремих дій із проведення інвентаризації не доводить виявлення ліквідатором усіх активів та/або належного виконання дій по встановленню та ідентифікації активів;

- висновки суду про належне виконання ліквідатором повноважень щодо збереження майна банкрута спростовуються наявним та незавершеним конфліктом щодо втрати обладнання, яке зникло після силового захоплення приміщень виробничого корпусу №12;

- вказує на невідповідність змісту оголошення про проведення аукціону фактичному стану майна та проведену з порушенням закону оцінку майна банкрута, підтвердження чого є встановлена на аукціоні 08 листопада 2019 року ціна переможця - 20 011 989,00 грн, що у 20 разів вища від початкової;

- заперечує висновок суду щодо застосування положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до аукціону 08 листопада 2019 року, оголошення про який було опубліковано 10 жовтня 2019 року та наголошує, що такий висновок «...міг бути прийнятий лише не вивчаючи скаргу та матеріали справи.»;

- повідомляє про рішення комітету кредиторів від 06 грудня 2019 року щодо продажу майна (аукціон з продажу якого визнаний таким, що не відбувся) та вказує на те, що ні Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ні Кодекс України з процедур банкрутства не передбачають повноважень комітету кредиторів надавати повноваження ліквідатору відчужувати майно без проведення аукціону за ціною, що становить 6 відсотків ринкової ціни.

25 червня 2020 року представник ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» подав додаткові пояснення на відзив арбітражного керуючого Папури Я.М. Скаржник наполягає на незаконності дій арбітражного керуючого щодо публікації в оголошенні про аукціон завідомо неправдивих даних про стан майна; включення до переліку майна, яке відсутнє; включення до лоту з продажу векселя, який має продаватись за іншою процедурою; передачі третім особам повноважень провести оцінку майна. Стверджує, що у відзиві арбітражний керуючий Папура Я.М. не спростував жодних із цих порушень.

30 червня 2020 року представник ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» подав суду додаткові пояснення, у яких виклав надані суду апеляційної інстанції свої пояснення, заперечення та відповіді не тільки щодо апеляційної скарги на означену ухвалу, а й щодо двох інших апеляційних скарг на ухвали суду першої інстанції у цій справі.

Ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Папура Я.М. подав відзив на апеляційну скаргу, проте не надав доказів надсилання відзиву учасникам справи. Тому суд не розглядає відзив, а приймає до уваги пояснення ліквідатора, який просить апеляційну скаргу ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» залишити без задоволення. Оскаржену ухвалу вважає законною і обгрунтованою.

Згідно з Витягом з протоколу Західного апеляційного господарського суду від 26 лютого 2020 року, апеляційна скарга ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» передана раніше визначеному складу суду колегії суддів у складі: Гриців В.М. (головуючий), Дубник О.П., Хабіб М.І.

Так, автоматизованим розподілом судової справи між суддями від 26 лютого 2020 року колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Гриців В.М. (головуючий), Дубник О.П., Хабіб М.І. була передана апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року у справі №33/29 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Абданк» до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Виробниче об`єднання «ЛЗА», розгляд якої станом на 26 лютого 2020 року не було завершено.

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів Гриців В.М. (головуючий), Дубник О.П., Хабіб М.І. ухвалою від 19 березня 2020 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року у справі №33/39.

Про призначення розгляду справи на 10 вересня 2020 року учасникам у справі про банкрутство повідомлено у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу та матеріали справи, заслухав пояснення учасників у справі про банкрутство представників і вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги ПрАТ «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року у справі №33/39 відсутні, з огляду на наступне:

Обставини справи:

Господарський суд Львівської області ухвалою від 30 квітня 2010 року порушив провадження у справі №33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

Постановою від 09 жовтня 2012 року суд визнав Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначив арбітражного керуючого Боляка Ігоря Васильовича.

У ліквідаційній процедурі Господарський суд Львівської області у справі №33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач»:

- ухвалою від 13 жовтня 2015 року припинив повноваження арбітражного керуючого Боляка І. В., ліквідатором банкрута призначив арбітражного керуючого Генташ О.А.;

- ухвалою від 06 лютого 2018 року припинив повноваження арбітражного керуючого Генташ О. А., ліквідатором банкрута призначив арбітражного керуючого Папуру Я. М., зобов`язав арбітражного керуючого Генташ О. А. передати арбітражному керуючому Папурі Я. М. всю документацію стосовно банкрутства ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

15 січня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» (ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ») подало Господарському суду Львівської області клопотання , у якому просило відсторонити арбітражного керуючого Папуру Я. М. від виконання обов`язків ліквідатора ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач». (т.22, а.с.2-5).

Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року у справі №33/29, якою суд відхилив клопотання ПрАТ «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» про відсторонення арбітражного керуючого Папури Ярослава Маркіяновича від виконання обов`язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач». (п.2 резолютивної частини ухвали). (т.22, а.с. 154-163).

З 21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень якого установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Реалізація майна боржника здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу, крім майна боржника, оголошення про продаж якого опубліковане до дня введення в дію цього Кодексу. У разі непродажу такого майна його подальша реалізація здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Ураховуючи дату порушення провадження у справі №33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» (30 квітня 2010 року), визнання банкрутом і введення ліквідаційної процедури (09 жовтня 2012 року), дату призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Папуру Я.М. (06 лютого 2018 року) та предмет розгляду (клопотання про відсторонення арбітражного керуючого Папури Я. М. від виконання повноважень ліквідатора банкрута через неналежне виконання обов`язків, подане суду 15 січня 2020 року), застосуванню підлягають відповідні норми як Кодексу України з процедур банкрутства, так і Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до частини 4 статті 28 КУзПБ відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого.

За наявності підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень або за клопотанням комітету кредиторів господарський суд протягом 14 днів постановляє ухвалу про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень.

Згідно з частиною 3 статті 60 КУзПБ у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора та здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Повноваження ліквідатора визначено статтею 61 КУзПБ, зокрема, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом. (ч.1 ст.61 КУзПБ).

Ліквідатор не менш як один раз на місяць подає комітету кредиторів звіт про свою діяльність, інформацію про фінансовий стан і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та під час проведення ліквідаційної процедури, про використання коштів боржника, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів. (ч.4 ст.61 КУзПБ).

Дії (бездіяльність) ліквідатора можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю). (ч.6 ст.61 КУзПБ).

Аналогічні положення викладені й у статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

27 січня 2020 року арбітражний керуючий Папура Я.М. подав суду першої інстанції акти інвентаризації активів ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», розрахунків з дебіторами і кредиторами; договір відповідального зберігання майна ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» з правом користування, укладений з ПП «Львівметалпласт» (зберігач); реєстр вимог кредиторів станом на 01 січня 2020 року з відомостями про майно, що є предметом застави; рішення комітету кредиторів ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач»; документи щодо аукціону з продажу майна банкрута, у тому числі договір з організатором аукціону і додаток до цього договору; оголошення про проведення аукціону 08 листопада 2019 року, перелік і характеристику майна (ЛОТ 1, ЛОТ 2, ЛОТ 3), що виставляється на продаж 08 листопада 2019 року; висновки суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна, що є предметом забезпечення (ЛОТ 1, ЛОТ 2 ); протокол про проведення аукціону 08 листопада 2019 року; повідомлення організатора аукціону Товарної біржі «Кардинал» про результати проведення аукціону 08 листопада 2019 року; договір купівлі-продажу продажу майна банкрута на аукціоні, укладений 08 листопада 2019 року; договір купівлі-продажу продажу майна банкрута на аукціоні, укладений 10 грудня 2019 року; акти прийому-передачі майна проміжні звіти про виконану роботу з додатками (т.22, а.с.6-140).

Цим доказам Господарський суд Львівської області надав оцінку в контексті змісту клопотання ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» про відсторонення арбітражного керуючого Папури Я.М. від виконання повноважень ліквідатора банкрута та дійшов висновку про недоведеність і безпідставність клопотання.

Скаржник не спростував висновків суду першої інстанції, як і не довів належними, допустимими і достовірними доказами своїх тверджень, викладених в апеляційній скарзі.

Перш за все суд апеляційної інстанції наголошує на тій обставині, що з 09 жовтня 2012 року (дати визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури) арбітражний керуючий Папура Я.М. уже третій ліквідатор банкрута ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», а саме:

- з 09 жовтня 2012 року до 13 жовтня 2015 року повноваження ліквідатора банкрута виконував арбітражний керуючий Боляк І.В.;

- з 3 жовтня 2015 року до 06 лютого 2018 року повноваження ліквідатора банкрута виконувала арбітражна керуюча Генташ О.А.;

- з 06 лютого 2018 року повноваження ліквідатора банкрута виконує арбітражний керуючий Папура Я.М.

Відтак, у силу приписів статей 41, 42, 43 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» формування ліквідаційної маси, оцінку майна, у тому числі початкову вартість цілісного майнового комплексу належало здійснити одразу після введення ліквідаційної процедури у 2012 році.

Проте, якщо належні банкруту майнові активи виявлені уже в ході ліквідаційної процедури, такі теж підлягають включенню у ліквідаційну масу.

ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» належними, допустимими і достовірними доказами не підтвердило наявність активів банкрута, які арбітражний керуючий Папура Я.М. не виявив чи не включив у ліквідаційну масу або не вчинив дій щодо встановлення та ідентифікації активів.

Також, апелянт не надав жодного доказу на підтвердження своїх доводів про те, що оголошення про проведення аукціону з продажу майна банкрута 08 листопада 2019 року містить завідомо недостовірну інформацію щодо переліку та характеристики майна, що підлягає продажу. Твердження апелянта про те, що «В ході перевірки ... було встановлено що все виставлене на продаж майно є в робочому стані і на ньому здійснюється випуск продукції...» не є доказом, на підставі якого суд встановлює наявність обставин чи фактів (про які стверджує скаржник).

Твердження апелянта про наявність конфлікту щодо втрати обладнання, яке зникло після силового захоплення приміщень виробничого корпусу №12, не вказує на невиконання чи неналежне виконання арбітражним керуючим Папурою Я.М. повноважень щодо збереження майна банкрута.

Щодо оцінки заставного майна банкрута, продаж якого проводився на аукціоні 08 листопада 2019 року суд констатує наступне.

Статтею 57 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим. Початкова вартість підлягає зазначенню у договорі на проведення аукціону. У разі наявності обгрунтованих сумнівів щодо визначеної початкової вартості майна, господарський суд може призначити незалежну оцінку майна боржника за рахунок зацікавлених кредиторів (кредитора), що здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Разом з тим, частиною 4 статті 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» установлено, що майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється у порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до частин 1, 2 статті 43 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Дійсно, початкова вартість майна для відчуження, (про продаж якого на аукціоні 08 листопада 2019 року ЛОТ 1 і ЛОТ 2 було оголошено у подальшому після відповідного рішення комітету кредиторів) проведена не ліквідатором, а суб`єктом оціночної діяльності ПП «Оціночна компанія АПЕКС» за рахунок забезпеченого кредитора ТОВ «Юридична компанія «Абданк».

Також, визначена оцінювачем вартість майна (стартова ціна продажу ЛОТ 1 і ЛОТ 2) зазначена в додатку до договору №1 про проведення аукціону від 28 серпня 2019 року, укладеному 08 жовтня 2019 року ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» (замовник) з Товарною біржею «Кардинал» (організатор аукціону).

Ці обставини не заперечує й ліквідатор банкрута та зазначає, що скаржник не звертався до суду з проханням призначити незалежну оцінку майна ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» за його (кредитора) рахунок.

Так, у силу закону ліквідатор ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» арбітражний керуючий Папура Я.М. повинен був оцінити майно, що підлягає продажу.

Водночас з урахуванням того, що на аукціоні 08 листопада 2019 року підлягав продажу не цілісний майновий комплекс ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», а обладнання (верстати, преси, крани, ножиці), оцінку ринкової вартості майна проводив суб`єкт оціночної діяльності ПП «Оціночна компанія АПЕКС» за рахунок забезпеченого кредитора ТОВ «Юридична компанія «Абданк», інші кредитори не звертались про проведення незалежної оцінки майна за їх рахунок, - не проведення саме ліквідатором банкрута оцінки майна для продажу на аукціоні 08 листопада 2019 року не є підставою для відсторонення арбітражного керуючого Папури Я.М. від виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

Та обставина, що остаточна ціна продажу на аукціоні 08 листопада 2019 року визначена у сумі більшій, ніж висновки про оцінку (остаточна ціна ЛОТ 1 - 20 011 989,00 грн, остаточна ціна ЛОТ 2 - 204 750,00 грн) не впливає на попередні висновки суду. Адже аукціон передбачає продаж майна покупцеві, який запропонував найвищу ціну.

Щодо реєстру вимог кредиторів .

Обов`язок ліквідатора вести реєстр вимог кредиторів передбачений і Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (ст.41), і Кодексом України з процедур банкрутства (ст.61).

Статтею 12 Кодексу України з процедур банкрутства визначено права та обов`язки арбітражного керуючого. Зокрема установлено, що під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).(ч.3 ст.12 КУзПБ).

Реєстр вимог кредиторів ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» складено на підставі судових рішень і внесення змін у такий реєстр можливий теж на підставі відповідних судових рішень.

У поданому суду першої інстанції клопотанні про відсторонення, ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» не пояснило і не обґрунтувало своїх претензій до арбітражного керуючого Папури Я.М. у контексті наявних у реєстрі вимог кредиторів відомостей про кредиторів, суми кредиторських вимог, черговість погашення заборгованості.

Звичайно, вимоги забезпеченого кредитора до майнового поручителя і до боржника (якщо ці особи різні), визнані у справі про банкрутство кожної з означених осіб, не можуть погашатись двічі. Перш за все, саме забезпечений кредитор, у разі погашення його вимог зобов`язаний повідомити про це суд.

За наведених вище обставин ліквідатор банкрута теж зобов`язаний у встановлений законом спосіб перевірити дійсність і розмір вимоги забезпеченого кредитора.

У цій частині суд погоджується із доводами ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» про обов`язок ліквідатора банкрута перед погашенням вимог забезпеченого кредитора перевірити наявність і суму вимог такого кредитора, забезпечену майном ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач». Разом з тим, ураховуючи наявність ухвали суду про визначення кредиторів і суми грошових вимог, включених у реєстр вимог кредиторів, зміни в реєстрі теж повинні відбуватись на підставі судового рішення, що не виключає обов`язок ліквідатора, за наявності підстав, звернутись до суду з відповідним клопотанням.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази подвійного погашення вимог забезпеченого кредитора. Скаржник не назвав і не надав суду доказів погашення основним боржником вимог забезпеченого кредитора, що є підставою для прийняття судом відповідної ухвали і внесення ліквідатором змін у реєстр вимог кредиторів.

Відтак, твердження ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» про те, що ліквідатор неналежно веде реєстр вимог кредиторів не грунтуються на доказах.

Щодо застосування положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» при продажі майна банкрута на аукціоні 08 листопада 2019 року.

Як вже зазначено, пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу. Реалізація майна боржника здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу, крім майна боржника, оголошення про продаж якого опубліковане до дня введення в дію цього Кодексу. У разі непродажу такого майна його подальша реалізація здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Оголошення про проведення 08 листопада 2019 року аукціону з продажу майна ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» лотами було опубліковано 10 жовтня 2019 року - до дня введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства (21 жовтня 2019 року).

Відтак, продаж майна ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» на аукціоні 08 листопада 2019 року належало здійснювати відповідно до вимог положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

За результатами аукціону 08 листопада 2019 року укладено договори купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні від 08 листопада 2019 року та від 10 грудня 2019 року, які не є предметом оскарження у цій справі.

Рішення комітету кредиторів ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач», оформлені протоколом №6 від 06 грудня 2019 року теж не були предметом оскарження ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» і розгляду судом першої інстанції при прийнятті оскарженої ухвали від 06 лютого 2020 року у справі №33/29 за результатами розгляду клопотання ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» щодо відсторонення арбітражного керуючого Папури Ярослава Маркіяновича від виконання обов`язків ліквідатора ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач».

Щодо решти доводів скаржника суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до приписів статей 269, 271 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не розглядає ті підстави для усунення арбітражного керуючого Папури Я.М. від виконання обов`язків ліквідатора банкрута, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Постановлення оскарженої ухвали у першому судовому засіданні з участю представників кредиторів, у тому числі представника ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ», арбітражного керуючого Папури Я.М. не призвели до неправильного вирішення справи і не може розглядатись, як порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 1) частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції залишає ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року у справі №33/29 без змін, апеляційну скаргу ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» без задоволення.

Згідно із статтею 129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги суд покладає на скаржника - ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ».

Керуючись, ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року у справі №33/29 у частині відсторонення арбітражного керуючого Папури Ярослава Маркіяновича від виконання обов`язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 05 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя В.М.Гриців

Суддя О.П. Дубник

Суддя М.І.Хабіб