ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020м. ДніпроСправа № 904/4369/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА "КУРАХІВСЬКА"

до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про стягнення 43036,56грн. вартості нестачі вантажу

Представники: справу розглянуто без виклику представниківучасників справи

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА "КУРАХІВСЬКА" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (далі - відповідач) про стягнення 40320,38грн., з яких 39411,39грн. основної заборгованості; 699,56грн. пені; 158,99грн. трьох процентів річних; 50,44грн. інфляційних втрат (договір №664 від 28.08.2002 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації).

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/4369/20 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2020.

Ухвалою від 17.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 15.09.2020.

04.09.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив від б/д за вих.№б/н у якому просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив від б/д за вих.№б/н прийнято до розгляду.

Щодо строку для подачі відповіді на відзив.

Відзив на позов позивач отримав 08.09.2020, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Позивачу в ухвалі від 17.08.2020 роз`яснено, що відповідно до статті 184 Господарського процесуального кодексу України він має право надати відповідь на відзив, яка має відповідати вимогам статті 166 Господарського процесуального кодексу України.

В ухвалі від 17.08.2020 встановлено строк для подачі відповіді на відзив, а саме протягом трьох днів від дати отримання відзиву.

Відтак, позивач мав можливість подати суду відповідь на відзив в строк по 11.09.2020.

Станом на 05.10.2020 відповідь на відзив позивачем суду не надано.

У відповідності до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Отже, строк для розгляду справи по суті розпочато.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

05.10.2020 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

Позивач стверджує, що завантажив вугілля кам`яне:

1. У вагон №53509949 в кількості 68700кг по накладній №53498069 від 27.01.2020;

2. У вагон №53511762 в кількості 69000кг та у вагон №53514238 в кількості 68200кг по накладній №53552758 від 01.02.2020;

3. У вагон №60244332 в кількості 70000кг по накладній №53565644 від 01.02.2020;

4. У вагон №68718337 в кількості 70600кг по накладній №53686184 від 11.02.2020;

5. У вагон №53512026 в кількості 68500кг та у вагон №53485694 в кількості 69500кг по накладній №53705752 від 12.02.2020;

6. У вагон №53748364 в кількості 69800кг по накладній №53828034 від 22.02.2020;

7. У вагон №53744900 в кількості 70000кг по накладній №53830683 від 22.02.2020;

8. У вагон №63190664 в кількості 68300кг по накладній №53826913 від 22.02.2020;

9. У вагон №56041056 в кількості 69200кг, у вагон №56301476 в кількості 68600кг та у вагон №63869077 в кількості 69400кг по накладній №53826939 від 22.02.2020;

10. У вагон №62256284 в кількості 69000кг, у вагон №53573622 в кількості 67900кг по накладній №53832929 від 22.02.2020;

11. У вагон №53563524 в кількості 68900кг по накладній №53835096 від 22.02.2020;

12. У вагон №56409741 в кількості 68700кг по накладній №53830667 від 22.02.2020;

13. У вагон №62257415 в кількості 68800кг по накладній №48153837 від 18.03.2020;

14. У вагон №62256276 в кількості 68800кг по накладній №48152896 від 18.03.2020;

За вказаними накладними відповідач прийняв у позивача на станції Курахівка Донецької залізниці зазначене вугілля для перевезення і зобов`язалася доставити його на станцію Енергодар Придніпровської залізниці - одержувач ДТЕК Запорізька ТЕС ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго".

На станції Енергодар Придніпровської залізниці складено комерційні акти, а саме:

1. Комерційний акт №476906/93 від 01.02.2020;

2. Комерційний акт №476906/111 від 08.02.2020;

3. Комерційний акт №476906/114 від 08.02.2020;

4. Комерційний акт №476906/120 від 11.02.2020;

5. Комерційний акт №476906/149 від 21.02.2020;

6. Комерційний акт №476906/150 від 21.02.2020;

7. Комерційний акт №476906/151 від 21.02.2020;

8. Комерційний акт №476906/170 від 24.02.2020;

9. Комерційний акт №476906/171 від 24.02.2020;

10. Комерційний акт №476906/172 від 24.02.2020;

11. Комерційний акт №476906/173 від 24.02.2020;

12. Комерційний акт №476906/174 від 24.02.2020;

13. Комерційний акт №476906/175 від 24.02.2020;

14. Комерційний акт №476906/176 від 24.02.2020;

15. Комерційний акт №476906/178 від 24.02.2020;

16. Комерційний акт №476906/179 від 24.02.2020;

17. Комерційний акт №476906/199 від 27.02.2020;

18. Комерційний акт №476906/404 від 23.03.2020;

19. Комерційний акт №476906/406 від 24.03.2020.

Позивач звертає увагу суду, що вказаними комерційними актами зафіксовано порушення маркування та ознаки втрати вантажу під час перевезення.

Відтак, вартість недостачі, виявленої у спірних вагонах, з урахуванням норми природної втрати, складає 43036,56грн.

Короткий зміст заперечень відповідача та узагальнення його доводів.

Відповідач вказав, що позивачем пропущено шестимісячний строк для пред`явлення позову за накладною №53498069 та комерційним актом №476906/93, згідно з якими, вантаж видано 01.02.2020.

Доводи позивача на відзив.

Відповідь на відзив не надійшла.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Доказами, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, предметом доказування у господарській справі є лише ті факти, які мають матеріально-правове значення, тобто факти без з`ясування яких не можна правильно вирішити справу по суті.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі такі:

1. Обставини перевезення вантажу.

2. Правомірність заявлених позовних вимог.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Позивач завантажив вугілля кам`яне у вагон №53509949 в кількості 68700кг по накладній №53498069 від 27.01.2020; у вагон №53511762 в кількості 69000кг та у вагон №53514238 в кількості 68200кг по накладній №53552758 від 01.02.2020; у вагон №60244332 в кількості 70000кг по накладній №53565644 від 01.02.2020; у вагон №68718337 в кількості 70600кг по накладній №53686184 від 11.02.2020; у вагон №53512026 в кількості 68500кг та у вагон №53485694 в кількості 69500кг по накладній №53705752 від 12.02.2020; у вагон №53748364 в кількості 69800кг по накладній №53828034 від 22.02.2020; у вагон №53744900 в кількості 70000кг по накладній №53830683 від 22.02.2020; у вагон №63190664 в кількості 68300кг по накладній №53826913 від 22.02.2020; у вагон №56041056 в кількості 69200кг, у вагон №56301476 в кількості 68600кг та у вагон №63869077 в кількості 69400кг по накладній №53826939 від 22.02.2020; у вагон №62256284 в кількості 69000кг, у вагон №53573622 в кількості 67900кг по накладній №53832929 від 22.02.2020; у вагон №53563524 в кількості 68900кг по накладній №53835096 від 22.02.2020; у вагон №56409741 в кількості 68700кг по накладній №53830667 від 22.02.2020; у вагон №62257415 в кількості 68800кг по накладній №48153837 від 18.03.2020; у вагон №62256276 в кількості 68800кг по накладній №48152896 від 18.03.2020.

Відповідно до положень статей 2, 3, 6, 37 Статуту залізниць України (далі - Статут) Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, підприємств, які користуються залізничним транспортом; Статутом регламентуються організація та основні умови перевезення вантажів; дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом, в тому числі і вантажів; під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, яка визначається останнім.

Накладна - основний перевізний документ, який надається залізниці відправником разом з вантажем, вона є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Уклавши з залізницею угоду на перевезення вантажу, відправник визнав тим самим обмеження та особливості, що встановлені Статутом, щодо меж відповідальності перевізника і вантажовідправника та погодився з ними.

За положеннями статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Надаючи правову оцінку комерційному акту №476906/93 від 01.02.2020; комерційному акту №476906/111 від 08.02.2020; комерційному акту №476906/114 від 08.02.2020; комерційному акту №476906/120 від 11.02.2020; комерційному акту №476906/149 від 21.02.2020; комерційному акту №476906/150 від 21.02.2020; комерційному акту №476906/151 від 21.02.2020; комерційному акту №476906/170 від 24.02.2020; комерційному акту №476906/171 від 24.02.2020; комерційному акту №476906/172 від 24.02.2020; комерційному акту №476906/173 від 24.02.2020; комерційному акту №476906/174 від 24.02.2020; комерційному акту №476906/175 від 24.02.2020; комерційному акту №476906/176 від 24.02.2020; комерційному акту №476906/178 від 24.02.2020; комерційному акту №476906/179 від 24.02.2020; комерційному акту №476906/199 від 27.02.2020; комерційному акту №476906/404 від 23.03.2020; комерційному акту №476906/406 від 24.03.2020, господарський суд встановив, що ним зафіксовано порушення маркування та ознаки втрату вантажу під час перевезення.

Отже, з урахуванням норми природної втрати, втрати вантажу під час перевезення складає 43036,56грн.

Згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Також відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Статтею 23 Закону України від 04.07.1996 №273/96-ВР "Про залізничний транспорт" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України; перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України; за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов`язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до статті 31 Статуту залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери; оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття; вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари; саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні; згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження; отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер); у випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання; якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника; винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу; прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера; у такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю; якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника; для правильного вирішення питань щодо відповідальності за незбереження вантажу внаслідок технічної несправності рухомого складу господарський суд повинен провести досконале дослідження не тільки комерційного акта, але й акта про технічний стан вагону або контейнера і дати їм відповідну оцінку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

- за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

- за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються у повному обсязі особою, яка її завдала; при цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З урахуванням викладеного відповідальність за вагову недостачу вантажу слід покласти на відповідача.

Відповідно до статті 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу - одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно статті 133 Статуту передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується пере уступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

Щодо пропуску строку позовної давності.

Пунктом 136 Статуту залізниць України встановлено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Підпунктом "е" частини 2 пункту 134 Статуту залізниць України передбачено, що претензії можуть бути заявлені після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для оплати штрафу, - для претензій про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень.

Разом з тим, частиною 4 статті 315 Господарського кодексу України встановлено, якщо заявлену перевізнику претензію, що випливає з договору перевезення вантажу, відхилено або відповідь на неї не одержано у строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Проаналізувавши матеріали справи господарський суд встановив, що позивач не звертався до відповідача з претензіями.

Накладна №53498069 та комерційний акт №476906/93 підтверджують видачу вантажу 01.02.2020.

Отже, шестимісячний строк на звернення до суду сплив 01.08.2020.

З даною позовною заявою позивач звернувся до суду 07.08.2020, про що свідчить відтиск календарного штемпеля відділення поштового зв`язку на конверті у якому надійшов позов.

Таким чином, господарський суд визнає заперечення відповідача обґрунтованими та констатує пропуск позивачем шестимісячного строку на звернення до суду з вимогами за накладною №53498069 та комерційний акт №476906/93, які підтверджують видачу вантажу 01.02.2020, що і стало підставою для відмови у задоволенні позовних вимог на суму 6633,11грн.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, господарський суд вважає, що позовні вимоги визнає такими, що підлягають задоволенню частково у розмірі 36403,45грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1778,08грн., з урахуванням того, що 84,59% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись статтями 2-5, 7-15, 18, 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 129, 220, 232-233, 236-242, 247-248, 252, 253-254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА "КУРАХІВСЬКА" (Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 85621, Донецька обл., Мар`їнський р-н, село Вовчанка(п), ВУЛИЦЯ НАГОРНА, будинок 1А; Ідентифікаційний код юридичної особи: 33959754) до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (Місцезнаходження юридичної особи: 03680, м. Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5; Ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815) в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Кіровський район, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 108; ВП 40081237) про стягнення 43036,56грн. вартості нестачі вантажу задовольнити частково.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (Місцезнаходження юридичної особи: 03680, м. Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5; Ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815) в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Кіровський район, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 108; ВП 40081237) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА "КУРАХІВСЬКА" (Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 85621, Донецька обл., Мар`їнський р-н, село Вовчанка(п), ВУЛИЦЯ НАГОРНА, будинок 1А; Ідентифікаційний код юридичної особи: 33959754) 36403,45грн. (тридцять шість тисяч чотириста три грн. 45 коп.) вартості нестачі вантажу; 1778,08грн. (одна тисяча сімсот сімдесят вісім грн. 08 коп.) судового збору.

В частині стягнення з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (Місцезнаходження юридичної особи: 03680, м. Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5; Ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815) в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Кіровський район, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 108; ВП 40081237) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА "КУРАХІВСЬКА" (Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 85621, Донецька обл., Мар`їнський р-н, село Вовчанка(п), ВУЛИЦЯ НАГОРНА, будинок 1А; Ідентифікаційний код юридичної особи: 33959754) 6633,11грн. вартості нестачі вантажу відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 05.10.2020.

Суддя І.В. Петренко