РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 м. КиївСправа № 910/7164/20

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "АГТ ПЛЮС";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "АМАРАНТ" ЛТД;

про: стягнення 99.346,52 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГТ ПЛЮС" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "АМАРАНТ" ЛТД (далі - відповідач) про стягнення 99.346,52 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором підряду від 31.01.2019 № 31/01/19, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 99.346,52 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7164/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Приписами частини 2 другого розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ (далі - Закон № 731-ІХ) встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон № 731-ІХ набрав чинності 17.07.2020.

Відтак, останній день процесуальних строків, з урахуванням пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, є 06.08.2020.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив враховуючи хибність тверджень позивача.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як підрядником, та відповідачем, як замовником, укладено Договір підряду від 31.01.2019 № 31/01/19 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується, за завданням відповідача, виготовити і поставити (доставити) відповідачу меблі, а також здійснити роботи щодо монтажу поставлених меблів на об`єкті відповідача (п. 1.1 Договору).

Розділом 3 Договору, зокрема, визначено, що загальна сума Договору складається із вартості дверних полотен з фурнітурою (без монтажу) - 1.063.916,78 грн.; вартість робіт, доставці і монтажу дверних полотен з фурнітурою - 55.120,00 грн.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Положеннями ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Позивач стверджує, що останнім здійснено поставку товару за Договором на загальну суму 1.115.552,76 грн., відповідно до видаткових накладних від 31.10.2019 № 15767 на суму 1.063.916,78 грн. та від 31.10.2019 № 15766 на суму 51.635,98 грн.

Також, за твердженнями позивача, останнім здійснено доставку та монтаж товару на суму 55.120,00 грн.

Проте, оплату товару відповідачем здійснено частково в сумі 1.071.326,24 грн., а оплату доставки та монтажу товару не здійснено взагалі, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 99.346,52 грн., з яких: 44.226,52 грн. - заборгованість за товар та 55.120,00 грн. - заборгованість за доставку та монтаж товару.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що позивачем в обґрунтування позовних вимог не подано до суду жодного первинного документу, який підтверджує поставку позивачем товару на користь відповідача за укладеним між сторонами спору Договором.

Подані позивачем видаткові накладні від 31.10.2019 № 15767 на суму 1.063.916,78 грн. та від 31.10.2019 № 15766 на суму 51.635,98 грн., а також акт надання послуг від 31.10.2019 № 15767 з монтажу товару не підписані зі сторони відповідача та не скріплені відбитком печатки останнього, відтак не можуть слугувати належними та допустимими доказами поставки товару та монтажу останнього на користь відповідача.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 та пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати позивача у вигляді витрат на правову допомогу, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац