ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2020 р. Справа№ 910/4366/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 28.09.2020

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020

у справі № 910/4366/20 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП»

про стягнення 264 000, 00 грн,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У березні 2020 року Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» (далі - ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП») про стягнення збитків у сумі 264 000, 00 грн.

Позовні вимоги про стягнення збитків обґрунтовані тим, що відповідачем не вжито заходів з реєстрації податкових накладних, що призвело до втрати позивачем права на податковий кредит і до настання збитків.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 позовні вимоги АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» задоволено. Стягнуто з ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» на користь АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» 264 000, 00 грн - збитків та 3 960, 00грн - судового збору.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано положенням п. 8.6.1. договору, укладеного між сторонами, згідно з яким, зокрема, постачальник зобов`язується відшкодовувати збитки в частині невизнаного ПДВ у зв`язку з порушеннями порядку виписки (реєстрації) податкової накладної, у разі якщо це призвело до позбавлення покупця права на податковий кредит. Однак, відповідач, в порушення ст. 201 Податкового кодексу України не зареєстрував належним чином в Єдиному реєстрі наступні податкові накладні: № 2 від 01.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № 50 від 07.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № 76 від 13.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 80 від 15.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № 90 від 22.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 91 від 23.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, №99 від 26.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 100 від 27.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 101 від 28.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, оскільки реєстрацію податкових накладних було зупинено, що вбачається з Єдиного реєстру податкових накладних, у зв`язку з чим порушив вимоги п.8.6.1 Договору.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до змісту позовної заяви відповідача, поданої до адміністративного суду, та його прохальної частини ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» заявлено вимогу, зокрема, про визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 1293000/39725947 від 30.09.2019 та № 1292999/39725947 від 30.09.2019 про відмову в реєстрації податкових накладних № 36 від 2202.2019 та № 38 від 26.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» податкові накладні № 36 від 22.09.2019 та № 38 від 26.02.2019, тобто оскаржуються дії пов`язані з відмовою у реєстрації податкових накладних № 36 від 2202.2019 та № 38 від 26.02.2019. Однак, спір у даній справі стосується податкових накладних № 2 від 01.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № 50 від 07.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № 76 від 13.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 80 від 15.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № 90 від 22.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 91 від 23.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 99 від 26.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 100 від 27.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 101 від 28.03.2019 на суму 132 000, 00 грн.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У липні 2020 року ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП». Надано сторонам час для подачі відзиву, заперечень та клопотань. Призначено до розгляду апеляційну скаргу на 02.09.2020.

Розгляд справи здійснювався різними складами суду.

02.09.2020 розгляд справи було відкладено до 28.09.2020.

28.09.2020 у судове засідання з`явилися представники сторін - позивача та відповідача. Розгляд справи, за клопотанням представника позивача, здійснювався в режимі відеоконференції. Працівником Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було перевірено повноваження представника, скан-копії документів, на підтвердження повноваження представника, надіслано суду апеляційної інстанції.

Представники скаржника у судому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Представник позивача проти апеляційної скарги заперечувала та просили відмовити в її задоволенні.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у доводів

ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» в апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що правові наслідки у вигляді відшкодування збитків, у частині невизнаного податку на додану вартість, можуть виникнути у відповідача лише внаслідок порушення ним порядку складання (реєстрації) податкової накладної та у разі, якщо це призвело до позбавлення покупця права на податковий кредит.

При цьому, як зазначає скаржник, він у відповідності до вимог договору та положень ст. 201 Податкового кодексу України, належним чином склав та подав у встановленому законодавством порядку та строки податкові накладні для їх реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних. Однак, їх реєстрацію було зупинено фіскальним органом з підстав, що не пов`язані з порушенням відповідачем порядку складання та подання податкових накладних для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Наведене виключає прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями та/або бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також вину як обов`язкову умову для притягнення його до відповідальності за порушення зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних.

Також скаржник посилається на положення п. 8.6.2. договору стосовно того, що факт нанесення збитків повинен підтверджуватися відповідним актом ненормативного характеру, винесеного податковим органом у відношенні позивача. Наведене, на переконання сторони, не було враховано судом першої інстанції.

5. Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу

11.08.2020 до апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні з огляду на таке.

Позивач зазначає, що позиція відповідача запозичена ним із судових актів Верховного Суду у справах № 0940/1600/18 та № 160/5380/19, яка є нерелевантною обставинам даної справи та жодним чином не підтверджує доводів відповідача. Також позивач зазначає, що скаржником оскражуються в адміністративній справі інші дії фіскального органу, а не ті, що стосуються податкових накладних, які є предметом даної справи.

Так, враховуючи що позивачем було сплачено відповідачу вартість товару разом з ПДВ, проте внаслідок бездіяльності відповідача відшкодування вказаного ПДВ позивачу з бюджету стало неможливим, у зв`язку з чим право позивача на відшкодування податкового кредиту у сумі 264 000, 00 грн правомірно визнано судом порушеним.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 24.10.2018 між ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», яке перейменоване на АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (покупець) та ТОВ «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» (постачальник) укладено договір поставки № 2018/п/ОО/1764 (далі - договір), умовами якого передбачено, що постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар згідно з додатками-специфікаціям за цінами, що є звичайними, справедливими, ринковими, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і оплатити його вартість на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 4.1. договору ціна товару становить грошову суму, виражену в національній валюті України, зазначену в специфікації на відповідний товар.

Згідно з п. 5.2. договору оплата вартості товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, на підставі рахунків-фактур, виставлених постачальником на умовах і в терміни, зазначені в додатках-специфікаціях до договору. Датою оплати товару вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

За умовами п. 6.1. договору постачальник надає покупцеві (його представнику) на товар, що поставляється у відповідності з договором, такі документи: рахунки-фактури на товар, сертифікат якості підприємства-виготовлювача / копія завірена постачальником, податкову накладні, складені в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зарегістрованную в Єдиному реєстрі податкових накладних. У разі передоплати, податкові накладні надаються в 3-х денний термін з моменту здійснення передоплати; копія витягу з реєстру плательшіка податку на додану вартість / копія свідоцтва про реєстрацію платника єдиного податку; витратні накладні.

Відповідно до п. 6.3. договору зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними після надання постачальником документів, зазначених в п. 6.1. даного договору.

Згідно з п. 8.6.1. договору постачальник зобов`язується відшкодовувати в повному обсязі всі збитки покупця, які можуть виникнути у зв`язку з невизнанням податковими органами проведених операцій поставки належними (законними) у зв`язку з наявністю в ланцюзі контрагентів постачальника підприємств, які допустили вчинення податкового правопорушення, або вчинення податкового правопорушення самим постачальником, а також в разі неналежного оформлення постачальником первинних документів. Також постачальник зобов`язується відшкодовувати збитки в частині невизнаного ПДВ у зв`язку з порушеннями порядку виписки (реєстрації) податкової накладної, у разі якщо це призвело до позбавлення покупця права на податковий кредит.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2019. У випадку якщо у сторін на момент закінчення терміну дії договору залишаються невиконаними договірні зобов`язання і не задоволені законні вимоги, дія договору продовжується щодо таких зобов`язань до задоволення законних вимог (п. 13.3. договору).

Відповідно до специфікації № 1 до договору поставки № 2018/п/ОО/1764 від 24.10.2018 сторони погодили товар, що поставляється за договором, а саме: насос ГРК (МК1392.00.000) 160/31, 5 без двигуна на рамі, з напівмуфтою під електродвигун, у кількості - 10 шт, загальна вартість 780 000, 00 грн в т.ч. ПДВ (20 % - 130 000, 00 грн).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідачем було поставлено позивачу товар на загальну суму 1 584 000, 00 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними: № РН-0000007 від 01.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № РН-0000008 від 07.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № РН-0000009 від 13.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № РН-0000010 від 15.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № РН-0000011 від 22.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № РН-0000012 від 23.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № РН-0000013 від 26.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № РН-0000014 від 27.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № РН-0000015 від 28.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств та виставленими рахунками-фактури на оплату № СФ-0000141 від 01.03.2019, № СФ-0000164 від 07.03.2019, № СФ-0000187 від 13.03.2019, № СФ-0000195 від 15.03.2019, № СФ-0000228 від 22.03.2019, № СФ-0000229 від 23.03.2019, № СФ-0000242 від 26.03.2019, СФ-0000245 від 27.03.2019, № СФ-0000246 від 28.03.2019,

За поставлений товар позивач розрахувався у повному обсязі, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 6001311 від 15.04.2019 на суму 264 000, 00 грн, №6001615 від 22.04.2019 на суму 264 000, 00 грн, № 6002255 від 06.05.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 6002887 від 07.05.2019 на суму 264 000, 00 грн, № 6003809 від 24.05.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 6004248 від 30.05.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 6004268 від 30.05.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 6004274 від 30.05.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 6004290 від 30.05.2019 на суму 132 000, 00 грн.

Як вказував позивач, із Єдиного реєстру податкових накладних йому стало відомо, що реєстрація податкових накладних № 2 від 01.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № 50 від 07.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № 76 від 13.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 80 від 15.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № 90 від 22.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 91 від 23.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 99 від 26.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 100 від 27.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № 101 від 28.03.2019 на суму 132 000, 00 грн зупинена податковими органами на підставі пункту 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку» та запропоновано постачальнику надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до відповідача з претензією № 52-16/47 від 17.10.2019, в якій зазначив, що на даний час наступні податкові накладні: № 2 від 01.03.2019, № 50 від 07.03.2019, № 76 від 13.03.2019, № 80 від 15.03.2019, № 90 від 22.03.2019, № 91 від 23.03.2019, № 99 від 26.03.2019, № 100 від 27.03.2019, № 101 від 28.03.2019 не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що призводить до позбавлення позивача права на податковий кредит і до понесення збитків, у зв`язку з чим просив відповідача в добровільному порядку перерахувати позивачу суму збитків у розмірі 264 000, 00 грн протягом семи календарних днів з моменту отримання даної претензії, яка отримана відповідачем 30.10.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом розгляду даної справи є правовідносини сторін, що склалися з договору поставки. Спір стосується наявності підстав для стягнення збитків, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що призвело до втрати позивачем права на податковий кредит.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Учасники справи не заперечують, що відповідачем було поставлено товар на загальну суму 1 584 000, 00 грн, що підтверджується такими видатковими накладними: № РН-0000007 від 01.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № РН-0000008 від 07.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № РН-0000009 від 13.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № РН-0000010 від 15.03.2019 на суму 264 000, 00 грн, № РН-0000011 від 22.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № РН-0000012 від 23.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № РН-0000013 від 26.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № РН-0000014 від 27.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, № РН-0000015 від 28.03.2019 на суму 132 000, 00 грн, а позивачем, відповідно, прийнято такий товар. Указані видаткові накладні підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

За поставлений товар позивач розрахувався у повному обсязі, що підтверджується вищенаведеними платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

Однак, у зв`язку із зупиненням податковим органом реєстрації податкових накладних на підставі пункту 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України позивач звернувся із претензією до відповідача з вимогою відшкодувати шкоду, у зв`язку з втратою позивачем права на податковий кредит.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 8.6.1. договору сторони узгодили, що постачальник зобов`язується відшкодовувати в повному обсязі всі збитки покупця, які можуть виникнути у зв`язку з невизнанням податковими органами проведених операцій поставки належними (законними) у зв`язку з наявністю в ланцюзі контрагентів постачальника підприємств, які допустили вчинення податкового правопорушення, або вчинення податкового правопорушення самим постачальником, а також в разі неналежного оформлення постачальником первинних документів. Також постачальник зобов`язується відшкодовувати збитки в частині невизнаного ПДВ у зв`язку з порушеннями порядку виписки (реєстрації) податкової накладної, у разі якщо це призвело до позбавлення покупця права на податковий кредит.

Відповідно до п 201.1, абзаців першого, другого п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку на додану вартість зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, встановлюючи відповідальність постачальника у вигляді збитків у розмірі невизнаного ПДВ у зв`язку з порушеннями порядку виписки (реєстрації) податкової накладної, тобто в розмірі ПДВ, який сплачується покупцем при оплаті поставленого товару, сторони тим самим фактично передбачили компенсацію позивачу негативних наслідків, що можуть у нього виникнути в разі невиконання відповідачем передбаченого нормами податкового законодавства зобов`язання зі складення та реєстрації податкової накладної та неможливості позивачем у зв`язку з цим отримати податковий кредит.

Тобто, передбачена п. 8.6.1. договору фактично відповідальність продавця не пов`язана з виконанням ним своїх зобов`язань щодо поставки товару, оскільки виникає в разі невиконання продавцем приписів податкового законодавства.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Отже, невиконання відповідачем зобов`язання, яке виникає не перед контрагентом за договором поставки, а з податкових правовідносин, не може бути підставою для покладення на продавця господарської відповідальності у вигляді штрафної санкції, яка може наставати по факту порушення стороною умов поставки або, маючи компенсаційну природу, по факту настання реальних негативних наслідків у іншої сторони.

Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Однак, позивачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не було подано доказів на підтвердження понесення ним реальних збитків в розмірі суми, яку останній не зміг зарахувати до податкового кредиту за ПДВ, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання з реєстрації податкових накладних на товар у Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідач склав та направив податкові накладні до органу фіскальної служби, однак контролюючим органом було прийнято рішення про відмову в їх реєстрації. А тому посилання позивача на бездіяльність відповідача відхиляються як безпідставні. Відповідно у вказаній частині приймаються доводи скаржника.

Водночас, відповідно до абзаців 17, 18 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених п. 201.1. ст. 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг. Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Зі змісту абзацу п`ятнадцятого зазначеної норми вбачається, що порушення відповідачем порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних не позбавляло покупця права на включення спірної суми до податкового кредиту, а зумовлювало її нарахування необхідністю додання до податкової декларації за звітний податковий період заяви із скаргою на такого постачальника з доданням певного пакету документів.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 917/799/17. В силу приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, дізнавшись про відмову в реєстрації податкових накладних, позивач мав передбачену законодавством можливість здійснити заходи з метою недопущення негативних наслідків своєї господарської діяльності у зв`язку з незарахуванням сплачених ним за поставлений товар грошових коштів до податкового кредиту ПДВ. Доказів понесення збитків позивачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції надано не було.

Зі змісту ст. 3, 173 Господарського кодексу України вбачається, що зобов`язанням (господарським зобов`язанням) є обов`язки сторін вчинити дії, які спрямовані на досягнення мети договору, тобто, зобов`язанням виконавця є обов`язок виконати роботи (надати послуги), а зобов`язанням замовника - обов`язок оплатити вартість цих робіт (послуг).

При цьому збитки та штрафні санкції, відповідно до ст. 173, 224, 230 Господарського кодексу України, можуть нараховуватись лише за порушення бо неналежне виконання саме основних зобов`язань.

Північний апеляційний господарський суд зазначає, що виходячи з положень ст. 173, 174 Господарського кодексу України, не здійснення реєстрації податкової накладної, відмова контролюючого органу в їх реєстрації не є порушенням з боку відповідача правил здійснення господарської діяльності - невиконанням господарського зобов`язання, оскільки обов`язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає у відповідача саме на підставі податкового законодавства.

Водночас, зазначення сторонами у договорі про обов`язок відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

Тому невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог ст. 218, 224 ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді стягнення збитків або штрафних санкцій.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 908/3565/16.

До того ж, матеріалами справи підтверджується вчинення скаржником дій щодо реєстрації відповідних податкових накладних. Однак орган фіскальної служби відмовив в їх реєстрації, що є предметом окремого судового провадження.

З огляду на викладене, враховуючи компенсаційний характер санкції, передбаченої п. 8.6.1. договору, яка не пов`язана із забезпеченням належного виконання зобов`язань, що виникають з поставки, відсутність доказів понесення позивачем реальних збитків у зв`язку з порушенням відповідачем свого обов`язку щодо дотримання порядку складання та реєстрації спірної податкової накладної, наявність передбаченого приписами податкового законодавства механізму впливу на ситуацію, яка склалася, Північний апеляційний господарський суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення збитків за порушення відповідачем порядку реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Наведене спростовує мотиви суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення збитків, у зв`язку з відмовою фіскального органу в реєстрації податкових накладних.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, враховуючи те, що відповідачем було здійснено реальну поставку товару, який прийнято позивачем, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення збитків.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки суд першої інстанції, вірно встановивши обставин справи, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення збитків, а тому помилково застосував норми матеріального права.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги у даній справі та скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням у нового рішення - про відмову в позові повністю.

9. Судові витрати

З урахуванням задоволення апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій (судовий збір) покладаються на позивача у порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі № 910/4366/20 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/4366/20 - скасувати, з ухваленням нового рішення. В позові відмовити повністю.

3. Судовий збір, понесений у суді першої інстанції та у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».

Стягнути з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; код 00191000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63, код 39725947) 5 940, 00 грн судового збору.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.10.2020

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич