ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1770/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В.

при секретарі судового засідання Липі Т.О.

за участю представників:

від позивача: Гречко І.О. - за ордером;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у судовому засіданні справу за правилами загального позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К."; (вул.Миколи Амосова,10,Київ 110,03110)

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАРМДРАЙВ" (Фонтанська дорога,118,прим.101,Одеса,Одеська область,65038)

про стягнення 1891523,05 грн.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРМДРАЙВ", в якому просить господарський суд: про стягнення 1891523,05 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору №43/19 від 22.04.2019р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.06.2020 року було відкрито позовне провадження у справі № 916/1770/20 за правилами загального позовного провадження.

20.07.2020р.від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог відповідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1406952,36грн.

Ухвалою суду від 20.07.2020р.продовжено строк підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 09.09.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, що підтверджено поштовими відправленнями.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач відзив на позов не надав, за таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 21.09.2020р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

22 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.»» () (Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармдрайв» () (Відповідач) укладено Договір № 43/19 (далі -Договір),

Згідно п,1.1, Договору Позивач зобов`язується поставити та передати у власність Відповідача лікарські засоби, медичні вироби, харчові продукти для спеціального дієтичного споживання, косметичні засоби (далі - Товар) у кількості, асортименті за цінами і в строки згідно видаткових накладних, а Відповідач зобов`язується прийняти Товар та оплатити його на умовах даного Договору.

Згідно п.п. 3.1.,3.2. Договору Товар за даним Договором постачається окремими партіями у відповідності з видатковими накладними, сформованих на основі замовлень Відповідача. Позивач формує партії товару виходячи із замовленої номенклатури, асортименту, кількості, узгоджених цін та умов оплати, Товар повинен бути наданий Відповідачеві протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту надходження замовлення Відповідача,

Відповідно до п.п.4,1.,4.3.,4,3.1. Договору ціна даного Договору відповідає загальній вартості Товару, поставленого за цим Договором на протязі його дії, та відповідає сукупній вартості партій Товару згідно видаткових накладних Позивача, Оплата здійснюється шляхом відтермінування платежу на поточний рахунок Позивача протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання Товару Відповідачем на підставі відвантажувальних документів.(

На виконання умов Договору Позивач в період з 16.03.2020 р. по 27.04.2020 р здійснював на користь Відповідача поставки Товару згідно підписаних та скріплених печатками сторін видаткових накладних.

Зі сторони Позивача зобов`язання щодо поставки та передачі у власність Відповідача Товару були виконані в повному обсязі, що підтверджується видатковими накладними, однак зі сторони Відповідача, в порушення вимог п.п. 1.1., 4.2., 4.3., 4.3.1. Договору зобов`язання виконані не повному обсязі (частково), у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Таким чином, заборгованість за товар поставлений Відповідачу становить 1 891 523,05грн.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К.", позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача основний борг 1 891 523,05грн., та витрати на сплату судового збору..

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч.1 ст.510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено, що 22 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.»» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармдрайв» укладено Договір № 43/19.

На виконання умов Договору Позивач в період з 16.03.2020 р. по 27.04.2020 р здійснював на користь Відповідача поставки Товару згідно підписаних та скріплених печатками сторін видаткових накладних.

Станом на 10.06.2020 р, заборгованість на користь Позивача за Договором постачання №43/19 від 22.04.2019 р. за поставлений, але неоплачений товар становить 1 891 523,05 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково повернув поставлений позивачем товар на загальну суму 484570,69грн., що підтверджується видатковими накладними.

Отже, судом встановлено, що заборгованості відповідача з поставлений товар у розмірі 1406952,36грн., у зв`язку з чим позовна вимога позивача підлягає судом задоволенню повністю.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 76 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального Кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 21104,29грн. покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Крім того, відповідно п.п. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд повертає Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." судовий збір в сумі 7268,56 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України , -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРМДРАЙВ" (Фонтанська дорога,118,прим.101,Одеса,Одеська область,65038, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." (вул.Миколи Амосова,10,Київ 110, 03110, ) заборгованість у розмірі 1 406 952,36грн. ( один мільйон чотириста шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві грн. 36 коп.), та 21104,29грн. (двадцять одна тисяча сто чотири грн. 29 коп.) витрат на сплату судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." (вул. Миколи Амосова,10,Київ 110, 03110, ) судовий збір в сумі 7268,56 грн. /сім тисяч двісті шістдесят вісім грн. 56 коп./, сплачений за платіжним дорученням №5118 від 11.06.2020р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи

Накази видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 01 жовтня 2020 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов