РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2020Справа № 910/804/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Макарчук С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСАЛЬЯНС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ-МК" про стягнення 523 254,58 грн. та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ-МК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСАЛЬЯНС" про визнання договору недійсним, за участю представника позивача (за первісним позовом) - Сологуб Ю.О., довіреність №б/н від 20.11.2019 року, відповідача (за первісним позовом) - Ручки О.А., довіреність № ордер серія АА №104417 від 03.08.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року позивач (за первісним позовом) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача (за первісним позовом), в якому просив стягнути з відповідача 440 000,00 грн. основного боргу, 59 755,26 грн. інфляційних втрат та 23 499,32 грн. 3% річних за договором поставки №20-06-18/01 від 20.06.2018 року на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 року відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

06.02.2020 року відповідачем через канцелярію суду було надано заяву із запереченнями щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2020 року вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 04.03.2020 року.

06.03.2020 року позивачем через канцелярію суду було надано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, що знаходяться на його банківських рахунках в межах розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 року в задоволенні заяви позивача (за первісним позовом) про забезпечення позову відмовлено.

14.02.2020 року до канцелярії суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ-МК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСАЛЬЯНС" про визнання договору поставки №20-06-18/01 від 20.06.2018 року недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 року зустрічний позов прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

03.07.2020 року відповідачем (за зустрічним позовом) через канцелярію суду надано відзив за зустрічну позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви з тих підстав, що оспорюваний договір поставки №20-06-18/01 від 20.06.2018 року було укладено у повній відповідності до норм чинного законодавства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.09.2020 року.

Заслухавши пояснення позивача (за первісним позовом), відповідача (за первісним позовом), позивача (за зустрічним позовом), відповідача (за зустрічним позовом), дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а в зустрічному позові слід відмовити з наступних підстав.

Предметом первісного позову є позовні вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом 440 000,00 грн. основного боргу за поставлений товар, 59 755,26 грн. інфляційних втрат та 23 499,32 грн. 3% річних за договором поставки №20-06-18/01 від 20.06.2018 року.

Судом встановлено, що 20.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСАЛЬЯНС» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК» (далі - покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів №20-06-18/01 (далі - договір), відповідно до умов якого (п. 1.1. договору) постачальник зобов`язується поставити нафтопродукти (далі по тексту - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 3.2. договору покупець зобов`язується проводити оплату за товар на умовах 100% передоплати протягом 1-го банківського дня з моменту отримання рахунку.

Поясненнями позивача за первісним позовом, відповідача за первісним позовом, товарно транспортними накладними №ТА-0748/12-18 від 27.12.2018 року на суму 379 125,00 грн., №ТА-0779/12-19 від 28.12.2018 року на суму 383 625,00 грн., які містяться в матеріалах справи та підписані уповноваженими представниками обох сторін, підтверджується факт того, що позивач передав, а відповідач отримав товар на виконання умов договору на загальну суму 762 750,00 грн.

Позивачем за первісним позовом було виставлено відповідачеві за первісним позовом рахунок №1208 від 27.12.2018 року на суму 379 125,00 грн. та рахунок №1221 від 28.12.2018 на суму 383 625,00 грн., які містяться в матеріалах справи.

Факт часткової оплати відповідачем за первісним позовом вищевказаних рахунків підтверджується платіжним дорученням № 3140 від 07.12.2019 року на суму 267 279,00 грн.

Отже, позивач (за первісним позовом) виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару відповідно до умов договору, а відповідач (за первісним позовом) не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання з їх оплати у повному обсязі у строк визначений п. 3.2. договору та має перед позивачем (за первісним позовом) заборгованість на суму 440 000,00 грн., що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, який міститься в матеріалах справи та підписаний уповноваженими представниками обох сторін.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем (за первісним позовом) суду не надано.

Ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача (за первісним позовом), за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем (за первісним позовом), а тому первісні позовні вимоги в частині стягнення 440 000,00 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із порушенням відповідачем (за первісним позовом) взятих на себе зобов`язань з оплати вартості товару у строк визначений п. 3.2. договору, позивачем нараховано відповідачеві (за первісним позовом) 59 755,26 грн. інфляційних втрат та 23 499,32 грн. 3% річних.

Первісні позовні вимоги в частині стягнення з відповідача (за первісним позовом) на користь позивача (за первісним позовом) 59 755,26 грн. інфляційних втрат та 23 499,32 грн. 3% річних обґрунтовані та підлягають задоволенню за розрахунком позивача (за первісним позовом), який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Предметом зустрічного позову є зустрічні позовні вимоги про визнання договору поставки №20-06-18/01 від 20.06.2018 року недійсним з тих підстав, що він був укладений з порушенням п. 7 ч. 1 ст. 7 Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» оскільки у відповідача станом на дату укладення договору була відсутня ліцензія на виробництво і торгівлю пальним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За приписами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» в редакції чинній на момент укладання договору (20.06.2018 року) ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, 7) виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Отже, у відповідності Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» господарська діяльність з виробництва, зберігання, оптової роздрібної торгівлі пальним станом на дату укладення договору (20.06.2018 року) не підлягала ліцензуванню.

Враховуючи все вищевикладене, позивачем не доведено, що оспорюваний договір поставки був укладений з порушенням п. 7 ч. 1 ст. 7 Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, позивачем не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання спірного договору недійсним.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем (за зустрічним позовом) не порушено права позивача (за зустрічним позовом), за захистом яких він звернувся до суду, а тому в зустрічному позові про визнання недійсним договору поставки №20-06-18/01 від 20.06.2018 року слід відмовити.

Судовий збір за подання первісного позову, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача (за первісним позовом), а за подання зустрічного позову на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ-МК" (04074, м.Київ, вул. Лугова, 12, офіс 3.13, код 38983074) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСАЛЬЯНС" (01042, м.Київ, вул. Чигоріна, 18, прим. 113, код 32380847) 440 000 (чотириста сорок тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 59 755 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 26 коп. інфляційних втрат, 23 499 (двадцять три тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 32 коп. 3% річних та 7 848 (сім тисяч вісімсот сорок вісім) грн. 82 коп. судового збору.

В зустрічному позові відмовити повністю.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 28.09.2020р.

Суддя С.О. Чебикіна