ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2020 р. Справа№ 910/2751/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Поляк О.І.

Руденко М.А.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Остапець Д.В. - керівник

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2020, повний текст якого складено 17.07.2020

у справі № 910/2751/20 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Дельта»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо»

про стягнення 342 941,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.94-95), заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 332 815,27 грн. за поставлений за укладеним між позивачем та ТОВ «Пакко Холдинг» договором поставки № 120916-02/1П від 12.09.2016, але неоплачений товар, обов`язок щодо сплати заборгованості за яким відповідач набув за договором про заміну сторони у зобов`язаннях (в договорі поставки № 120916-02/1П від « 12» вересня 2016 р.) та про внесення змін від 28.12.2018, а також пені в сумі 10 126,61 грн., разом - 342 941,88 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2020, повний текст якого складений 17.07.2020, з урахуванням ухвали про виправлення арифметичної помилки від 20.07.2020, у справі № 910/2751/20 позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 328 372,73 грн. основного боргу та 9 639,62 грн. пені., в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення основного боргу, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату винесення рішення заборгованість за поставлений товар з врахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості та всіх взаємозаліків сторін, становить 328 372,73 грн., з огляду на що стягненню з відповідача підлягає саме вказана сума.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені, суд першої інстанції зазначив про те, що при її розрахунку допущено помилки, а саме, не враховано те, що якщо останній день оплати припадає на вихідний день, то він переноситься на наступний робочий день.

Не погоджуючись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіппо» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 910/2751/20 в частині стягнення 9 639,62 грн. пені і ухвалити нове рішення в цій частині, яким у позовних вимогах, щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» пені відмовити.

У апеляційній скарзі відповідач зазначив про те, що в оспорюваній частині рішення суду першої інстанції є таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права на при неправильному застосуванні норм матеріального права.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач послався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме на те, що:

- сторонами не досягнуто домовленості щодо застосування штрафної санкції у вигляді пені, оскільки сторони передбачили відповідальність у вигляді пені саме за порушення термінів розрахунків, передбачених в п. 5.4. договору, яким передбачено оплату за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт, встановлений в п. 5.5 даного договору, в свою чергу, п. 5.5. договору не визначає жодного ліміту.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2020 справа № 910/2751/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Кропивна Л.В., Поляк О.І.

Ухвалою від 01.09.2020 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Кропивна Л.В., Поляк О.І.:

- відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 910/2751/20;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 22.09.2020;

- учасникам процесу роз`яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- призначено справу № 910/2751/20 до розгляду на 28.09.2020 о 14:40;

- учасників судового процесу попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

18.09.2020 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач, з посиланням на те, що положення п. 5.5 спірного договору свідчать про те, що сторони не узгодили звільнення певних сум (ліміт заборгованості) від нарахування пені за прострочку оплати і жодним чином не вказують на відсутність домовленості між сторонами щодо застосування штрафної санкції у вигляді пені, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити оспорюване рішення суду першої інстанції без змін.

Розпорядженням № 09.1-08/3430/20 від 25.09.2020, у зв`язку перебуванням судді Кропивної Л.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/2751/20.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2020 справа № 910/2751/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Поляк О.І., Руденко М.А.

Ухвалою від 28.09.2020 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Поляк О.І., Руденко М.А. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 910/2751/20.

Станом на 28.09.2020 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач представників в судове засідання не направив, про причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

12.05.2016 позивач як постачальник та Товариство з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» як покупець уклали договір поставки № 120916-02/1П (далі Договір) (а.с. 4-13), за яким позивач зобов`язався передавати товар у власність покупця відповідно до замовлено покупця, а покупець - приймати та проводити оплату за товар на умовах даного Договору.

28.12.2019 позивач як постачальник (сторона 3), ТОВ «Пакко Холдинг» як покупець (сторона 1) та відповідач як новий покупець (сторона 2) уклали Договір про заміну сторони у зобов`язаннях (в договорі поставки № 120916-02/1П від « 12» вересня 2016 р.) та про внесення змін (а.с.14-15), яким, у зв`язку із зміною господарських відносин між ТОВ «Пакко Холдинг» та відповідачем, в результаті яких відповідач поєднує в своїй особі виконання функцій оператора торговельної мережі «Вопак», «Пакко», що означає необхідність продовжувати виконання Договору саме відповідачем, та зважаючи на те, що позивач зацікавлений у продовженні виконання Договору, дійшли згоди про заміну в Договорі ТОВ «Пакко Холдинг» на відповідача, який прийняв на себе права та виконання всіх обов`язків, що виникатимуть перед позивачем за Договором з дати підписання цього договору.

Відповідач зобов`язаний виконати всі обов`язки, що виникли та/або виникнуть по Договору до дати підписання даного договору на користь позивача у встановлені Договором строки. При цьому відповідач виступає поручителем за належне виконання ТОВ «Пакко Холдинг» обов`язків за Договором (п. 3 Договору від 28.12.2019).

Звертаючись в лютому 2020 року до суду з цим позовом, позивач послався на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором в частині оплати за поставлений за Договором товар у сумі 327 126,61 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі 10 126,61 грн.

23.04.2020 до суду надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 94-95), у якій, з посиланням на те, що після пред`явлення позову сума простроченої заборгованості відповідача за спірним договором зросла на 91 761,36 грн. за рахунок інших поставок, та те, що відповідач за цей же період здійснив часткове погашення заборгованості на суму 86 837,37 грн., з яких 38 075,41 грн. та 18 761,96 грн. - коригування боргу в результаті заліку взаємної заборгованості, а 30 000,00 грн. - оплата згідно платіжного доручення від 03.03.2020, просив прийняти вказану заяву про збільшення розміру позовних вимог на суму 4 923,99 грн. та стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 342 941,88 грн., з якої (як слідує з текстів позовної заяви та заяви про збільшення розміру позовних вимог) 332 815,27 грн. - основний борг, 10 126,61 - пеня.

У відзиві на позов (а.с. 122-123) відповідач, серед іншого, зазначив про те, що, окрім визначених позивачем сум, на які зменшилась заборгованість відповідача (86 837,37 грн. - примітка суду), заявлену до стягнення суму слід зменшити і на суму 4 442,54 грн., яка становить суму зарахованих зустрічних однорідних вимог.

При цьому у відповіді на відзив (а.с. 148-149) позивач підтвердив зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 4 442,54 грн.

Суд першої інстанції визнав доведеним як факт поставки товару за Договором, так і те, що станом на дату винесення рішення заборгованість відповідача за вказаний товар становить 328 372,73 грн. (332 815,27 - 4 442,54).

Також суд першої інстанції визнав законними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, проте зазначив, що позивачем при її розрахунку допущено помилку.

За таких обставин, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 328 372,73 грн. та пеню в сумі 9 639,62 грн.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як слідує з тексту апеляційної скарги у цій справі, рішення суду першої інстанції відповідачем оскаржується лише в частині стягнення пені в сумі 9 639,62 грн., а відтак, враховуючи, що рішення в частині часткового задоволенні вимог про стягнення основного боргу не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

При цьому, під час апеляційного перегляду оспореного рішення колегією суддів не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення в частині часткового задоволенні вимог про стягнення основного боргу.

Щодо вимог про стягнення пені в сумі 9 639,62 грн. колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки, до яких відноситься спірний Договір, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Щодо термінів, у які спірний товар мав бути оплаченим, колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 5.4 Договору визначено, що оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт встановлений п. 5.5 даного договору здійснюється відповідачем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту поставки товару.

У п. 5.5 Договору поставки сторони дійшли згоди не встановлювати ліміт заборгованості покупця за поставлений постачальником товар.

Отже, товар мав бути відповідачем оплачений протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту поставки товару

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

У силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем обов`язку з оплати поставленого позивачем товару у встановлений Договором строк, є підстави для застосування встановленої Договором та відповідальності.

Згідно з п. 8.2.1 Договору, за порушення термінів розрахунків, передбачених п. 5.4. даного договору, відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермінування.

Як під час розгляд справи в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі відповідач заперечує проти стягнення пені, зазначаючи про те, що дія п. 8.2.1 Договору поширюється на п. 5.4 та п. 5.5 Договору у сукупності, а відтак, враховуючи, що в п. 5.5 Договору сторонами не було досягнуто згоди щодо ліміту заборгованості, фактично сторонами не було досягнуто згоди щодо застосування штрафної санкції у вигляді пені.

Колегія суддів вважає вказані твердження відповідача помилковими, оскільки в п. 5.5 Договору, який передбачає визначення можливого ліміту заборгованості, сторони поставили прочерк, що свідчить про те, що розмір такого ліміту дорівнює « 0», а не про те, що сторони не досягли згоди щодо такого ліміту.

За таких обставин, суд першої інстанції, перевіривши розрахунок пені, виконаний позивачем, та встановивши, що позивачем не враховано те, що якщо останній день оплати припадає на вихідний день, то він переноситься на наступний робочий день, правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення пені частково за уточненим розрахунком суду в сумі 9 639,62 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» з підстав, зазначених апелянтом, задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 910/2751/20 у оскаржуваній частині відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 910/2751/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 910/2751/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/2751/20.

Повний текст постанови складено: 28.09.2020

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді О.І. Поляк

М.А. Руденко