УХВАЛА

м. Київ

30.09.2020Справа № 910/17792/17

За позовомПриватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця"
до 1) Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 2) Публічного акціонерного товариства "Фармак"
про визнання недійсним рішення і наказу щодо визнання знака добре відомим в Україні та зобов`язання вчинити дії
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:
від позивача:Мамуня О.С. - представник за довіреністю; Дрюк Н.О. - представник за довіреністю;
від відповідача-1:Потоцький М.Ю. - представник за довіреністю;
від відповідача-2:Таранчук Д.В. - представник за довіреністю; Тесля Ю.О. - представник за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

На новому розгляді в Господарському суді міста Києва перебуває справа № 910/17792/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Публічного акціонерного товариства "Фармак" про визнання недійсними рішення Апеляційної палати Міністерства від 20.06.2017 про визнання добре відомим в Україні знака "Корвалол Corvalolum" на ім`я ПАТ "Фармак" для товарів класу 5 Міжнародної класифікації товарів та послуг (далі - МКТП) "фармацевтичні препарати, а саме: снодійні, заспокійливі, седативні, спазмолітичні препарати, кардіологічні лікарські засоби" станом на 01.12.2002, та наказу Міністерства від 19.07.2017 № 1037 "Про затвердження рішення Апеляційної палати щодо заяви про визнання знака "Корвалол Corvalolum" добре відомим в Україні", зобов`язання Міністерства виключити знак "Корвалол Corvalolum" із переліку знаків, визнаних добре відомими в Україні, та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Позивач вважає, що спірне рішення прийняте з порушенням положень статті 25 Закону України від 15.12.1993 № 3689-ХІІ "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (далі - Закон), Порядку визнання знака добре відомим в Україні Апеляційною палатою Державного департаменту інтелектуальної власності, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України № 228 від 15.04.2005 (далі - Порядок), та статті 19 Конституції України. На думку позивача, станом на 01.12.2002 ступінь відомості знака "Корвалол Corvalolum" у відповідному секторі суспільства не був достатнім для визнання такого позначення добре відомим на території України для товарів 5 класу МКТП на вказану дату; добра відомість знака "Корвалол Corvalolum" в Україні станом на 01.12.2002 не підтверджується фактичними даними та доказами, що містяться в матеріалах справи Апеляційної палати Міністерства; Апеляційна палата Міністерства не розглянула всі фактори, що є доречними (зокрема, цінність, що асоціюється зі знаком), а при дослідженні інших факторів і при прийнятті оскаржуваного рішення неповно дослідила обставини щодо відомості знака та взяла до уваги докази, що не мають бути враховані при вирішенні цього питання.

При цьому позивач є власником знака для товарів і послуг "Корвалол-Дарниця" за свідоцтвом України № 49087 (дата подання заявки 07.08.2003), а спірними рішенням та наказом порушуються його охоронювані законом інтереси та право безперешкодного користування власним знаком (як нематеріальним благом) на ринку, оскільки саме на їх підставі право позивача на його знак для товарів і послуг "Корвалол-Дарниця" оспорюються ПАТ "Фармак" у господарському суді у справі № 910/13908/17.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 справу № 910/17792/17 прийнято до провадження, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 31.07.2020.

14.07.2020 через загальний відділ діловодства суду відповідачем-2 подано відзив на позов.

Позивач, у свою чергу, 24.07.2020 надав письмові пояснення з урахуванням вказівок Верховного Суду, зазначених у постанові від 02.06.2020.

Враховуючи наявні в матеріалах справи фактичні дані, пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відкладення підготовчого судового засідання відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України до 30.09.2020 та продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів.

12.08.2020 до суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив відповідача-2, а 01.09.2020 подано відзив й відповідачем-1.

Користуючись правом, передбаченим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем-2 18.09.2020 долучено до матеріалів справи письмові заперечення на відповідь на відзив.

30.09.2020 позивачем заявлено про зміну предмету позову та надано письмову відповідь на відзив відповідача-1.

У підготовчому засіданні 30.09.2020 суддею Підченко Ю.О. заявлено самовідвід від розгляду даної справи з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно зі ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому, як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24.05.1989 у справі №11/1987/134/188 "Hauschildt v. Denmark", пункт 48).

У справі Європейського суду з прав людини "Газета "Україна - Центр" проти України" вказано, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996). З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, "правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45, Reports of Judgments and Decisions, 1998).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006 23. об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли б у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При вирішенні питання про самовідвід судді Підченка Ю.О. від розгляду даної справи суд виходить з того, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебувала також справа № 910/13908/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Фармак" до Державної служби інтелектуальної власності України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" про визнання недійсним свідоцтва України № 49087 на знак для товарів та послуг.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 (суддя Підченко Ю.О.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Фармак" про визнання недійсним свідоцтва України №49087 на знак для товарів і послуг "Корвалол-Дарниця" відмовлено повністю.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 910/13908/17 рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 у справі № 910/13908/17 залишено без змін.

Під час прийняття рішення від 11.07.2018 у справі № 910/13908/17 суд керувався, зокрема, положеннями ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та брав до уваги Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі № 910/17792/17.

Тобто, однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Фармак" про визнання недійсним свідоцтва України №49087 на знак для товарів і послуг "Корвалол-Дарниця" у справі № 910/13908/17 стало те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі № 910/17792/17 визнано недійсним рішення Апеляційної палати Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 20.06.2017 про визнання знака "Корвалол Corvalolum" добре відомим в Україні на ім`я Публічного акціонерного товариства "Фармак" для товарів 5 класу МКТП станом на 01.12.2002 та наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 19.07.2017 № 1037.

Наразі суду стало відомо про те, що Публічним акціонерним товариством "Фармак" було заявлено про перегляд рішення від 11.07.2018 у справі № 910/13908/17 за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 (суддя Щербаков С.О.) у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Фармак" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва 11.07.2018 у справі № 910/13908/17 за нововиявленими обставинами відмовлено, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 у справі № 910/13908/17 залишено без змін.

У той же час, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020, яку скасовано постановою Верховного Суду від 23.09.2020, апеляційний суд зупиняв провадження у справі № 910/13908/17 з розгляду скарги АТ "Фармак" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/17792/17.

Таким чином, з наведених вище обставин вбачається, що справи № 910/13908/17 та № 910/17792/17 є пов`язаними.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти що мають преюдиціальне значення.

Отже, від результатів розгляду справи № 910/17792/17 може залежати вирішення заяв про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 11.07.2018 у справі № 910/13908/17.

Оскільки у судді Підченка Ю.О. при розгляді справи № 910/13908/17 склалась відповідна правова позиція, тоді з метою забезпечення основоположних принципів господарського судочинства, як-то: рівність перед законом і судом, змагальність сторін, передбачених ст. ст. 7, 13 ГПК України, а також задля уникнення можливих сумнівів в учасників справи щодо об`єктивності та неупередженості судді в розгляді справи № 910/17792/17, у тому числі, нібито суддя може бути прямо чи побічно заінтересований у результатах розгляду даної справи, суд приходить до висновку про задоволення самовідводу судді Підченка Ю.О. від розгляду справи № 910/17792/17.

У зв`язку з задоволенням самовідводу судді Підченка Ю.О. від розгляду справи № 910/17792/17, справа підлягає передачі уповноваженій особі апарату суду для вирішення питання про повторний автоматизований розподіл, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 35, 38-39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Самовідвід судді Підченка Ю.О. від розгляду справи № 910/17792/17 задовольнити.

2. Передати справу № 910/17792/17 уповноваженій особі апарату суду для вирішення питання про повторний автоматизований розподіл.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Ю.О. Підченко