ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1520/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача Перейма Д.О.,

від відповідача Бондаренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України до Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Рені про врегулювання розбіжностей, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Рені про врегулювання розбіжностей, які виникли між Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Рені за додатковою угодою № 3 до договору № 25-П-РЕФ-18 від 17.10.2018 р. на відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого майна, шляхом визнання додаткової угоди № 3 до договору, укладеною в редакції Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на недосягнення між сторонами згоди про врегулювання розбіжностей, які виникли за додатковою угодою № 3, а відтак й на безпідставне непідписання ТОВ Агро-Рені запропонованої позивачем редакції додаткової угоди № 3.

Зокрема, позивач вказує, що відповідно до умов договору № 95 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного 08.05.2015 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Рені (орендар), орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: причал № 9 (інв. №1781, реєстровий №38727770.11 .ГЯШТОЯ2246), загальною площею 4290,00 кв.м, довжиною 220,00 п.м. причального фронту, розташованого в акваторії Ренійського морського порту, за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188, яке обліковується на балансі Державного підприємства Адміністрація морських портів України/Ренійська філія ДП АМПУ (балансоутримувач). Як зазначає позивач, орендоване майно використовується для здійснення операцій з перевантаження зернових вантажів (інше використання нерухомого майна).

Так, позивач вказує, що згідно п. 5.11 договору оренди ТОВ Агро-Рені зобов`язалося здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна; протягом 15 робочих днів після підписання договору оренди укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю. Компенсація витрат зі сплата податку на землю здійснюється орендарем відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на вказане, за ініціативою позивача, 17.10.2018 р. між Ренійською філією ДП АМПУ та ТОВ Агро-Рені було укладено договір № 25-П-РЕФ-18 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, згідно п. 1.2 якого балансоутримувач забезпечує обслуговування та утримання майна, а орендар відшкодовує балансоутримувачу витрати на утримання майна та витрати на сплату земельного податку.

Відповідно до п. 6.1 договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 02.01.2019 р. до договору, останній діє з 28.05.2015 р. до 31.12.2019 р. включно, а в частині проведення розрахунків - до повного їх виконання.

При цьому позивач додає, що за п. 6.3 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору за один місяць до закінчення його терміну дії, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

За ствердженнями позивача, на теперішній час вказаний договір є діючим, і сторони підтверджують по ньому свої зобов`язання.

Наразі позивач посилається на п. 2.2 договору, згідно якого орендар взяв на себе такі зобов`язання: використовувати майно відповідно до його мети використання; своєчасно та в повному обсязі сплачувати рахунки балансоутримувача з відшкодування витрат по утриманню майна та витрат з земельного податку.

В розділі 4 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 03.10.2019 р. до договору) урегульовано порядок оплати за договором. Зокрема, згідно п. 4.1 договору балансоутримувач здійснює виставлення рахунків за звітний місяць протягом 3 перших днів місяця наступного за звітним, надає орендарю рахунки та акти виконаних робіт. Орендар одержує у балансоутримувача рахунки для сплати послуги за звітний місяць та два примірника акта виконаних робіт (надання послуг) у спосіб, передбаченого договором. Протягом 10 днів з дати виставлення рахунку орендар проводить оплату та повертає балансоутримувачу один примірник належним чином оформленого та підписаного акту виконаних робіт (надання послуг), який підтверджує факт виконання робіт (надання послуг).

Відповідно до наказів Ренійської філії ДП АМПУ від 17.10.2018 р. №694 та від 09.01.2019 р. № 4/21 сума відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна за 2018 та 2019 роки складала 2711,64 грн./міс. Наразі позивач зауважує, що вказана сума згідно розрахунків до зазначених наказів формувалась лише з витрат по відшкодуванню земельного податку, які Ренійська філія ДП АМПУ несе перед Державним підприємством Ренійський морський торговельний порт як постійного землекористувача земельних ділянок на території морського порту Рені.

Відповідно до п. 4.2 договору у разі зміни суми, зазначеної в розрахунках (додатки) до договору, балансоутримувач письмово повідомляє про це орендаря не пізніше 15 календарних днів до початку дії нового розміру оплати. При цьому укладається додаткова угода.

Так, позивач наголошує, що у зв`язку з переглядом фактичних витрат Ренійської філії ДП АМПУ на утримання орендованого майна відповідно до наказу Ренійської філії ДП АМПУ №15/21 від 22.01.2020 р. Про внесення змін до наказу від 10.01.2020 р. № 6/21 Про затвердження та введення в дію тарифу на відшкодування витрат по утриманню орендованих приміщень, було затверджено та введено в дію нову суму відшкодування витрат на утримання майна. У зв`язку з цим, як вказує позивач, сума щомісячного відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна (причалу № 9) з 01.01.2020 р. складала 17697,50 грн. без ПДВ. При цьому позивач додає, що вказане збільшення тарифу (ціни) обумовлено тим, що поряд з витратами по відшкодуванню земельного податку, Ренійська філія ДП АМПУ також несе експлуатаційні витрати, зокрема: на фізичну охорону портових засобів (ГТС), на амортизацію системи відеонагляду за ГТС, на послуги з охорони державного майна Державною службою охорони тощо.

В свою чергу з метою приведення п. 4.1 договору у відповідність до наказу Ренійської філії ДП АМПУ № 15/21 від 22.01.2020 р. позивачем було надано відповідачу для підписання проект додаткової угоди № 3 до договору (у двох примірниках), разом з копією наказу № 15/21 від 22.01.2020 р. та розрахунком відшкодування витрат по утриманню орендованого майна ТОВ Агро-Рені причалу № 9 інв. №1781, затвердженого цим наказом. Відповідно до вказаного проекту додаткової угоди № 3 до договору запропоновано викласти у новій редакції п. 4.1, п. 6.1 та розділ 7 договору, зокрема:

4.1 Балансоутримувач здійснює виставлення рахунків за звітний місяць протягом 3 перших днів місяця наступного за звітним, та надає орендарю рахунки та акти виконаних робіт. Щомісячна плата за договором складає 21237,00 грн., у т.ч. ПДВ 3539,50 грн..

6.1 Цей договір діє з 01.01.2020 року до 31.12.2020 року включно..

Зокрема, позивач вказує, що 07.02.2020 р. на його адресу надійшов лист відповідача від 07.02.2020 р. № 8/А разом з підписаною додатковою угодою № 3 з протоколом розбіжностей від 07.02.2020 р., відповідно до якого відповідач пропонує викласти п. 4.1 договору та розрахунок відшкодування витрат по утриманню орендованого майна ТОВ Агро-Рені причал № 9 інв. № 1781, в такій редакції:

Балансоутримувач здійснює виставлення рахунків за звітний місяць протягом 3 перших днів місяця наступного за звітним, та надає орендарю рахунки та акти виконаних робіт. Щомісячна плата за договором складає 2854,10 грн..

Розрахунок відшкодування витрат по утриманню орендованого майна ТОВ Агро-Рені причал № 9 інв. № 1781.

№ПоказникиОд. вим.К-ть, сума
1. Вихідні дані:
1Орендована площакв.м.4290
2Ставка податку на землюгрн/рік-м27,9835
3Відшкодування плати за землю (п.1.3.*п.1.1/12)грн/міс2854,10
Натомість в своєму листі № 317/21-01-03/Вих/21 від 25.02.2020 р., врученого директору ТОВ Агро-Рені разом з протоколом розбіжностей до додаткової угоди № 3, позивач пропонує залишити п. 4.1 договору та розрахунок відшкодування витрат до договору в редакції проекту додаткової угоди № 3 до договору, запропонованого позивачем.

В свою чергу згідно листа від 06.03.2020 р. № 15/А відповідач підтвердив свою позицію, наведену в попередньому своєму листі № 8/А від 07.02.2020 р. та в протоколі розбіжностей, однак повернув без підписання один примірник протоколу врегулювання розбіжностей.

Поряд з цим, за ствердженнями позивача, Ренійська філія ДП АМПУ в межах своєї компетенції вирішила переглянути суму відшкодування витрат з метою зменшення фінансового навантаження на контрагента, та, як наслідок, відповідно до п. 2.1.2, 4.2 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 03.10.2019 р.), на адресу відповідача було скеровано лист № 329/21-03-02/Вих/21 від 27.02.2020 р. (отримано відповідачем 12.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення), в якому повідомлено про зміну суми відшкодування, вказаної в договорі.

У зв`язку з цим наказом Ренійської філії ДП АМПУ від 28.02.2020 р. № 31/21 були внесені зміни до наказу № 15/21 від 22.01.2020 р. Про внесення змін до наказу від 10.01.2020 р. № 6/21 Про затвердження та введення в дію тарифу на відшкодування витрат по утриманню орендованих приміщень та скасовано підпункт 4 пункту 1 наказу (в частині відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна причалу № 9 - ТОВ Агро-Рені у розмірі 17697,50 грн.).

Так, за ствердженнями позивача, згідно наказу Ренійської філії ДП АМПУ від 01.04.2020 р. № 48/21 було затверджено нову суму відшкодування витрат з утримання орендованого нерухомого майна (причалу № 9, інв. № 1781) у розмірі 16367,60 грн., яка підтверджується розрахунком відшкодування витрат по утриманню орендованого майна причалу № 9, затвердженого вказаним наказом № 48/21 від 01.04.2020 р., та розрахунком експлуатаційних витрат з утримання (обслуговування) причалу № 9, за яким експлуатаційні витрати з утримання причалу № 9 були розраховані без урахування рентабельності у розмірі 10%.

Відтак, позивач зазначає, що з огляду на вказане, та з метою приведення договору у відповідність до затверджених сум відшкодування, Ренійська філія ДП АМПУ листом від 07.04.2020 р. №552/21-03-02/Вих/21 направила ТОВ Агро-Рені для підписання проект додаткової угоди № 3 у новій редакції (у двох примірниках) до договору № 25-П-РЕФ-18 від 17.10.2018 р. разом із копією наказу № 48/21 від 01.04.2020 р. та розрахунком відшкодування витрат з утримання майна.

Наразі позивач зазначає, що відповідно до проекту вказаної додаткової угоди № 3 до договору позивачем запропоновано викласти у новій редакції п. 4.1, п. 6.1 та розділ 7 договору, зокрема:

4.1 Балансоутримувач здійснює виставлення рахунків за звітний місяць протягом 3 перших днів місяця наступного за звітним, та надає орендарю рахунки та акти виконаних робіт. Щомісячна плата за договором складає 19641,12 грн., у т.ч. ПДВ 3273,52 грн.;

6.1 Сторони дійшли згоди, що згідно ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України, умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 28.05.2015 року та діє до 31.12.2020 року включно.

Між тим ТОВ Агро-Рені в листі від 04.05.2020 р. № 37/А повідомило про свою незгоду з умовами додаткової угоди у вказаній редакції, зважаючи на відсутність обґрунтування суми витрат та підтвердження їх калькуляцій. При цьому, як додає позивач, протокол розбіжностей до проекту додаткової угоди, надання якого передбачено нормами статті 181 Господарського кодексу України, ТОВ Агро-Рені надано не було.

У відповідності до ч. 5 статті 181 Господарського кодексу України та з метою врегулювання розбіжностей, які виникли при укладанні спірної додаткової угоди, листом від 12.05.2020 р. №717/21-01-О3/Вих/21 Ренійська філія ДП АМПУ запросила директора та відповідних спеціалістів ТОВ Агро-Рені для прийняття участі у спільній робочій нараді для надання для ознайомлення витребуваної калькуляції суми тарифу. Таким чином, за ствердженнями позивача, 14.05.2020 року відбулась спільна нарада представників сторін, під час якої представникам ТОВ Агро-Рені було надано копію наказу № 48/21 від 01.04.2020 р. Про затвердження та введення в дію тарифу на відшкодування витрат з утримання орендованого нерухомого майна (причалу № 9), копію Розрахунку відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна ТОВ Агро-Рені причал № 9 інв. № 1781, та Розрахунок експлуатаційних витрат з утримання (обслуговування) причалу № 9 інв. № 1781 (для розрахунку відшкодування витрат по причалу) та після отримання вказаних калькуляцій директором ТОВ Агро-Рені повідомлено про необхідність їх більш детального вивчення, у зв`язку з чим призначено повторну нараду згідно протоколу на 19.05.2020 року.

19.05.2020 року на адресу позивача надійшов лист відповідача від 18.05.2020 р. № 47/А, в якому останній повідомив про відхилення додаткової угоди № 3 у зв`язку з відсутністю документальних підтверджень суми тарифу.

Таким чином, у зв`язку з недосягненням між сторонами згоди з питань врегулювання розбіжностей за додатковою угодою № 3, які виникли у зв`язку з необхідністю внесення змін до договору, пов`язаних з затвердженням та введенням в дію з 01.04.2020 року нової суми відшкодування витрат із утримання орендованого нерухомого майна (причалу № 9), позивачем подано до суду позов про врегулювання розбіжностей, які виникли при укладанні додаткової угоди № 3 до договору.

Поряд з цим позивач вважає викладені у додатковій угоді № 3 умови обґрунтованими, законними, та такими, що не порушують права та інтереси ТОВ Агро-Рені, також внесення змін до договору №25-П-РЕФ-18 від 17.10.2018 р. в редакції додаткової угоди № 3 не суперечить чинному законодавству України або умовам договору, а незгода відповідача із запропонованою редакцією додаткової угоди № 3 є необґрунтованою та не спростовує необхідність внесення вказаних змін до договору. Адже, в п. 1.2 договору сторони встановили, що балансоутримувач забезпечує обслуговування та утримання майна, а орендар відшкодовує балансоутримувачу витрати на утримання майна та витрати на сплату земельного податку. До того ж договором № 25-П-РЕФ-18 не передбачено внесення змін до останнього та договором оренди не встановлено обов`язок орендаря відшкодовувати витрати балансоутримувача на утримання орендованого майна, за умови надання орендарю калькуляцій або інших документальних підтверджень понесених витрат. За ствердженнями позивача, відповідач відповідно до вказаних договорів зобов`язався здійснити відшкодування витрат на утримання орендованого майна, комунальних послуг, та земельного податку. При цьому, як наголошує позивач, відповідач погоджується лише з сумою відшкодування земельного податку, тим самим порушує умови вищезазначених договорів та не виконує свої зобов`язання по ним.

Також позивач вказує, що, зважаючи на постійну зміну цін, тарифів, мінімальної заробітної плати тощо, та у зв`язку з необхідністю належного утримання майна, що перебуває на балансі Ренійської філії ДП АМПУ, у тому числі, майна що перебуває в оренді, Ренійська філія ДП АМПУ несе додаткові витрати на фізичну охорону портових засобів (ГТС), на амортизацію системи відеонагляду за ГТС, на послуги з охорони державного майна Державною службою охорони тощо та невідшкодування вказаних витрат з утримання майна орендарями буде наслідком неможливості виконання державним підприємством своїх функцій та задач, визначених Законом України Про морські порти України та статутом, та призведе до збитковості Ренійської філії ДП АМПУ, яке і так є дотаційним.

Водночас позивач наголошує, що при укладанні договору від 08.05.2015 р. № 95 оренди нерухомого майна державної власності (причалу № 9), що перебуває на балансі позивача, відповідач був обізнаний про необхідність та обов`язок відшкодування витрат на утримання орендованого майна, проте наразі відповідач самоусунувся від виконання своїх зобов`язань та не погоджується з актуальними та обґрунтованими сумами відшкодування витрат.

Отже, позивач вказує, що з боку Ренійської філії ДП АМПУ були вжиті всі передбачені чинним законодавством заходи задля внесення відповідних змін до договору у досудовому порядку, але між сторонами не досягнуто згоди про врегулювання розбіжностей, які виникли за додатковою угодою № 3 до договору, а тому позивач вважає, що їх врегулювання має вирішити суд шляхом визнання додаткової угоди № 3 укладеною в редакції Ренійської філії ДП АМПУ.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.06.2020 р. позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1520/20, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 30.06.2020 р.

17.06.2020 р. від відповідача надійшло до господарського суду клопотання про зупинення провадження у справі № 916/1520/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 916/1453/20 за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України до Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Рені про внесення змін до договору оренди від 08.05.2015 р. та зобов`язання повернути майно.

30.06.2020 р. позивачем подано до господарського суду заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

Під час підготовчого засідання 24.07.2020 р. судом було розглянуто подане до суду відповідачем 17.06.2020 р. клопотання про зупинення провадження у справі № 916/1520/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 916/1453/20, за результатами розгляду якого відмовлено у його задоволенні.

07.08.2020 р. відповідачем було подано до господарського суду відзив, в якому відповідач заперечує проти позову та просив суд поновити процесуальний строк на подання відзиву. Вказане клопотання про поновлення строку на подання відзиву відповідач обґрунтовував карантинними обмеженнями, у зв`язку з чим відповідач зміг укласти договір на правову допомогу з адвокатом тільки 03.08.2020 р. Так, в обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує, що розмір щомісячної плати, зазначеної позивачем у додатковій угоді, яка є предметом позову у цій справі, не відповідає розміру фактичних витрат позивача на утримання орендованого майна. Адже за умовами п. 1.2 договору позивач забезпечує обслуговування та утримання майна, а відповідач відшкодовує балансоутримувачу витрати на утримання майна та витрати на сплату земельного податку. Таким чином, на думку відповідача, для того, щоб покласти на останнього компенсацію витрат за договором, позивач зобов`язаний довести одночасно дві наступні обставини: 1) факт реального понесення позивачем відповідної суми витрат та її документальне підтвердження; 2) факт виконання позивачем обов`язку щодо утримання причалу (з деталізацією того, які конкретно заходи були вчинені позивачем в рамках утримання причалу) та безпосередній зв`язок та направленість заявлених витрат із виконанням такого обов`язку, тобто, із конкретними заходами позивача щодо утримання причалу. За ствердженнями відповідача, ані у листах з пропозицією укласти договір, ані у позовній заяві, ані у додатках до неї, ані у розрахунку позивач не наводить жодного доказу на підтвердження понесення заявлених ним витрат та їх розміру, при цьому у графі Примітки розрахунку у якості джерела сум, використаних у розрахунку, позивачем вказані виключно довідки різних посадових осіб позивача. Вказані обставини, на думку відповідача, унеможливлюють з`ясування фактичного понесення заявлених позивачем до компенсації витрат та достовірність їх розміру, тому перший із визначених критеріїв обґрунтованості вимог компенсації витрат не виконано позивачем. Більш того, як вказує відповідач, у пункті 1.2 додаткової угоди, де пункт 6.1 договору викладено в новій редакції, позивач поширює дію договору на правовідносини сторін, починаючи з 28.05.2015 р., з чого випливає, що, змінюючи в договорі у пункті 4.1 розмір щомісячного платежу, позивач таким чином створює підґрунтя для можливості заявляти у подальшому про те, що пункт 4.1 у такій редакції діє - з урахуванням положень пункту 6.1 договору - на весь вказаний в ньому період: з 28.05.2015 р. по 31.12.2020 р. Проте, на думку відповідача, застосування ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України з метою поширення дії договору на період з 28.05.2015 р., який передбачає сплату щомісячного платежу, розрахованого на підставі наказу позивача від 01.04.2020 р. на підставі поточних показників витрат, взагалі є абсурдним, адже розмір витрат, визначений станом на 01.04.2020 р. не може мати жодного відношення до їх розміру у 2015 р. та інших попередніх роках.

Щодо наведених позивачем складових розрахунку відносно утримання причалу відповідач вказує наступне. Обов`язком відповідача за договором є відшкодування фактично понесених на утримання орендованого майна витрат позивача, при цьому оплата будь-яких послуг позивача предметом договору не охоплюється. Так, з посиланням на ст. 15 Закону Про морські порти України відповідач вказує, що за умов виконання позивачем його обов`язків з утримання причалу у відповідача за договором виникає кореспондуючий обов`язок повертати позивачу вкладені ним в причал кошти. В свою чергу позивач має надати докази того, що він виконав свої обов`язки, покладені на нього законом, а сплачені ним кошти дійсно витрачені на причал, яким користується відповідач. Так, відповідач зазначає, що відповідно до розрахунку, на думку позивача, до прямих витрат з утримання (обслуговування) причалу відносяться: оплата праці охорони СМБ СВ та МБ; єдиний соціальний внесок; оплата послуг охорони поліції; амортизація камери відеоспостереження причалу; амортизація причалу; витрати на автомашину інв. № 5655. Крім цього, як вказує відповідач, у розрахунку, склавши суму з вище перелічених показників, позивач помножує її на деякий коефіцієнт загальноексплуатаційних витрат невідомої економічної та юридичної природи, який з невідомих джерел становить у розрахунку саме 48%. Далі, як зауважує відповідач, у розрахунку позивач виводить показник виробничої собівартості, який, на його думку, дорівнює сумі його прямих витрат (перелічених вище) та штучно виведених ним же загальноексплуатаційних витрат. Наразі відповідач зауважує, що термін собівартість означає виражені в грошовій формі поточні витрати на виробництво та реалізацію продукції (робіт, послуг). Відтак, як вказує відповідач, з якою метою позивач формує показник грошового вираження витрат на виробництво послуг та яких саме послуг не зрозуміло, оскільки жодні послуги позивача не є предметом поговору. Також у розрахунку до виробничої собівартості позивач додає коефіцієнт адміністративно-управлінських витрат, який з невідомих джерел становить саме 15,86%. Крім того, термін відшкодовувати за словником означає покривати заподіяні комусь збитки, витрати, шкоду і т.ін..; компенсувати. Натомість, на думку відповідача, розрахунок позивача складається з випадкових величин, які походять з його внутрішніх розрахунків, не мають жодного об`єктивного джерела походження, а тому взагалі не заслуговує на увагу. При цьому відповідач додає, що у позовній заяві позивач не доводить, яким чином зазначені ним витратами необхідні для утримання саме причалу, оскільки очевидним є те, що перелічені у розрахунку витрати є звичайними загальними витратами на утримання усього підприємства позивача, які він постійно несе у будь-якому випадку - безпосереднього відношення до утримання причалу вони не мають: позивач у позові не доводить, що розмір цих перелічених ним загальнопортових витрат збільшується у зв`язку із утриманням ним причалу. Водночас, як вказує відповідач, у позовній заяві позивач не наводить жодного прикладу, що саме він зробив для причалу та яким чином заявлені ним витрати впливають на утримання причалу, оскільки причиною цього є те, що насправді позивач нічого не витрачає на причал, не здійснює ні його поліпшень, ні ремонту, ні жодних інших дій з його підтримки у належному стані, що вказує на те, що якщо позивач не виконує свої обов`язки з утримання причалу, то у відповідача не може виникати й кореспондуючий обов`язок з компенсації позивачу витраченого останнім на причал.

При цьому відповідач вважає, що з урахуванням принципу свободи договору не може бути примушений до внесення змін до договору з позивачем. Так, з посиланнями на п. 3 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 627 ЦК України, ч. 3 ст. 179 ГК України відповідач зауважує, що спірні правовідносини у цій справі не стосуються державного замовлення, а вказівка закону щодо укладення будь-якого договору позивача з відповідачем також відсутня, з огляду на що спірні правовідносини не є винятком та підпорядковуються загальному правилу свободи договору. Також, посилаючись на ч. 1 ст. 188 ГК України, ч. 1 ст. 651, ст. 652 ЦК України, відповідач додає, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої особи, якщо із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована особа. У даному випадку жодна істотна зміна обставин не відбулася, жодні обставини для обох сторін не змінилися, усі вказані позивачем витрати на оплату праці, послуги охорони, амортизацію, сплату ЄСВ, витрати на автомашину та можливість їх збільшення на будь-які створені позивачем коефіцієнти, на думку відповідача, існували ще на момент укладення договору та до останнього часу позивачем не згадувалися. Таким чином, як вказує відповідач, у даному випадку укладення додаткової угоди про внесення змін до договору не є обов`язковим для відповідача, тому така угода не може бути визнана укладеною у судовому порядку.

Щодо обраного позивачем способу захисту прав відповідач зазначає, що позивач визначив предмет свого позову як позов про врегулювання розбіжностей, що подається за процедурою, визначеною частинами 4-5 статті 181 Господарського кодексу України. Втім, як зауважує відповідач, вказана процедура застосовується виключно у разі дотримання наступних умов: а) сторона, яка одержала проект договору, за наявності заперечень до окремих умов договору склала протокол розбіжностей та направила його на розгляд іншій стороні; б) сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, прийняла ряд пропозицій першої сторони, включивши їх до договору та вжила заходи до врегулювання розбіжностей з першою стороною; в) ті розбіжності, які залишились неврегульованими, можуть бути передані до суду стороною, яка одержала протокол розбіжностей, виключно якщо на це є згода другої сторони. Наразі відповідач зауважує, що в даному випадку відповідач, отримавши від позивача проект останньої редакції додаткової угоди 17.04.2020 р. не складав протокол розбіжностей, натомість листами № 37/А від 04.05.2020 р. та № 47/А від 18.05.2020 р. відмовив в укладенні такої додаткової угоди через її абсолютну безпідставність (протокол розбіжностей відповідач складав відносно іншої (попередньої) редакції додаткової угоди, яку відповідач отримав від позивача ще в січні 2020 р. (такий протокол розбіжностей був направлений відповідачем позивачу листом від 07.02.2020 р. № 8/А. Однак, позивач як суб`єкт природної монополії не виконав умови ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України, не передав до суду неврегульовані розбіжності за вказаним протоколом розбіжностей у двадцятиденний строк з моменту його отримання, у зв`язку із чим пропозиції відповідача, викладені у такому протоколі розбіжностей, вважаються автоматично прийнятими. Проте, це не має жодного відношення до нової редакції додаткової угоди, яку відповідач отримав від позивача 17.04.2020 р. та яку відмовився укладати. До того ж за ствердженнями відповідача, ним не надавалась згода на передачу до суду будь-яких спорів з приводу врегулювання розбіжностей стосовно укладення зазначеної додаткової угоди, як того вимагає частина 5 статті 181 Господарського кодексу України. Таким чином, на думку відповідача, обраний позивачем спосіб захисту не може бути застосований у цій справі, так як він не передбачений ані законом, ані договором та не відповідає змісту спірних правовідносин.

10.08.2020 р. від позивача на електронну адресу суду надійшли пояснення по справі. Так, позивач додатково вказує, що дійсно сума відшкодування витрат по утриманню майна за 2018 та 2019 роки складала 2711,64 грн./міс. та включала в себе лише витрати позивача по відшкодуванню земельного податку Державному підприємству Ренійський морський торговельний порт, яке є постійним землекористувачем земельних ділянок на території морського порту Рені. Однак, за ствердженнями позивача, після перегляду суми витрат до її складу також було включено експлуатаційні витрати, обґрунтування яких наведено в позові. Таким чином, Ренійська філія ДП АМПУ вважає суму відшкодування витрат на утримання орендованого майна законною та такою, що має бути компенсована в повному обсязі ТОВ Агро-Рені. Наразі позивач посилається на п. 1 наказу Ренійської філії ДП АМПУ № 48/21 від 01.04.2020 р., яким було затверджено суму відшкодування з утримання орендованого майна у розмірі 16367,60 грн. (без ПДВ) згідно розрахунку відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна ТОВ Агро-Рені причал № 9 інв. №1781 (додаток №1 до наказу). Отже, як вказує позивач, розрахунок суми відшкодування витрат складається з відшкодування плати за землю у розмірі 2854,10 грн. (п. 2.2 розрахунку) та експлуатаційних витрат в сумі 13513,50 грн. (п. 2.1 розрахунку). В свою чергу, оскільки відповідач не заперечує проти суми відшкодування плати за землю у розмірі 2854,10 грн. та здійснює своєчасно її оплату, позивачем наведено обґрунтування лише суми експлуатаційних витрат у розмірі 13513,50 грн. (або 3,15 грн./1кв.м/міс), калькуляцію якої здійснено згідно розрахунку експлуатаційних витрат з утримання (обслуговування) причалу № 9 інв. № 1781 (для розрахунку відшкодування витрат по причалу), виходячи з наступних показників:

- п. 2.1. Оплата праці охорони службою морської безпеки служби виробничої та морської безпеки Ренійської філії ДП АМПУ. За ствердженнями позивача, для дотримання вимог, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону України Про морські порти України, п. 1.4. та абз. 21 розділу 2 Типового положення про службу морської безпеки порту, затверджених наказом Міністерства Інфраструктури України від 28.08.2011р. № 339, розділом 3 Типового положення про загін охорони морського порту, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 15.04.2013 р. № 220, фізичний огляд причалу № 9 здійснюється 6 разів за добу офіцером охорони портових засобів СМБ СВ та МБ, із середньою кількістю часу 3 (три) хвилини на 1 (один) огляд, а також задіяний цілодобово один з операторів технічних засобів контролю за безпекою групи відеоспостереження та електронного контролю СМБ СВ та МБ., з огляду на що витрати на заробітну плату працівників СМБ СВ та МБ складають 1045,61 грн./міс.

- п. 2.2 ЄСВ: п. 2.1. (1045,61 грн./міс.) х 22 % (ЄСВ) - 230,03 грн./міс.

- п. 2.3: всього сума заробітної плати працівників СМБ СВ та МБ щодо охорони причалу № 9 складає 1275,64 грн./міс. (позивач вказує, що копія службового листа від 20.01.2020 р. № 278/21-01-05, копія розрахунку оплата праці охорони СМБ СВ та МБ додаються).

- п. 2.4 Оплата послуг охорони поліції. Як вказує позивач, відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону Про морські порти України підтримання режиму перебування в морському порту із залученням сторонніх охоронних послуг здійснюється на договірних засадах відповідно до вимог законодавства. Тому, як зауважує позивач, між Державним підприємством Адміністрація морських портів України та Управлінням поліції охорони в Одеській області укладено договір № І47-В-АМПУ-19 від 24.12.2019 р. про надання послуг з охорони, згідно п.п. 1.1, 1.2 якого предметом його є надання послуг з озброєної фізичної охорони території морських портів та об`єктів відокремлених структурних підрозділів ДП АМПУ, у тому числі на території Ренійського морського порту та у додатку № 10 до зазначеного договору № 147-В-АМПУ-19 наведений розрахунок вартості послуг охорони по Ренійській філії ДП АМПУ, які на 2020 рік складають 557760,00 грн. з ПДВ. З огляду на вказане, за ствердженнями позивача, поліцією охорони огляд причалу № 9 здійснюється приблизно 10 разів на добу (до трьох хвилин) при патрулюванні території порту, із задіянням одного працівника поліції охорони, одного водія та одної автомашини, тому відповідно до розрахунку оплати праці охорони поліції за огляд причалу № 9 вартість таких витрат складає 5016,77 грн./міс. (позивач вказує, що копія договору № 147-В-АМПУ-19 від 24.12.2019 р., копія розрахунку оплати праці охорони поліції по причалу № 9 додаються).

- п. 2.5 Амортизація камери відеоспостереження причалу. Наразі позивач додає, що до основних засобів Ренійської філії ДП АМПУ відноситься зокрема об`єкт Система відсоспостереження з інв. № 6696, для відеонагляду причалу № 9 задіяна 1 (одна) відеокамера Камера AXIS Q6114-Е, балансова вартість якої інв. № 6696 складає 6051000,66 грн., щомісячна амортизація - 42010,81 грн., згідно розрахунків амортизація системи відеонагляду причалу № 9 складає 168,85 грн./міс. (позивач вказує, що копія службового листа № 169/21-03-01 від 14.01.2020 р. та копія доданого до нього розрахунку додаються).

- п. 2.6 Амортизація причалу. Так, позивач зазначає, що первісна (переоцінена) вартість причалу № 9 складає 468629,00 грн., при цьому залишкова (переоцінена) вартість - 433760,75 грн., з огляду на що амортизація об`єкта за місяць станом на 01.01.2020 р. складає 1394,73 грн. (позивач вказує, що копія балансової довідки від 14.01.2020 р. додається).

- п. 2.7 Витрати на автомашину інв. № 5655. Як зазначає позивач, в процесі виконання своїх функцій та задач, передбачених зазначеними нормами чинного законодавства та статутними документами, щодо забезпечення контролю за режимом перебування і переміщення в межах морського порту Рені, захисту та охорони об`єктів інфраструктури порту, СМБ СВ та МБ Ренійської філії ДП АМПУ використовує в своїй роботі транспортні засоби, що обліковуються на балансі підприємства, а тому окрім витрат на оплату заробітної плати, СМБ СВ та МБ має також інші витрати, у вигляді витрат на автомашину у розмірі 23,39 грн./міс. Вказане, за ствердженнями позивача, обумовлено тим, що для виконання вищезазначених цілей працівники СМБ СВ та МБ залучають для огляду, в тому числі причалу № 9, автомашину з інв. № 5655 Митцубиси 00-63, з розрахунку: 1 (один) огляд - 2 (дві) хвилини, та за таким розкладом: у робочі дні 2 (рази) на день водієм автогосподарства з офіцером ОПЗ СМБ та 2 (два) рази в ніч лише офіцером ОПЗ СМБ, у неробочі дні: вдень та вночі 4 (чотири) рази офіцером ОПЗ СМБ (так, позивач зазначає, що копія службового листа від 15.01.2020 р. № 183/21-01-05 та копія розрахунку витрат на автомашину додаються).

- п. 2.8 Всього прямих витрат складається з суми вищевказаних пунктів розрахунку, а саме: 2.3 + 2.4 + 2.5 + 2.6 + 2.7 у розмірі 7879,38 грн./міс.

- п. 2.9 Загальноексплуатаційні витрати 48%. Наразі позивач вказує, що за нормами п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 15 Закону Про морські порти України та Статуту ДП АМПУ адміністрація морських портів України утворена, зокрема, з метою організації та забезпечення безпечної експлуатації об`єктів портової інфраструктури державної власності, у тому числі гідротехнічних споруд та організації та забезпечення безпеки мореплавства. Тому, за ствердженнями позивача, для забезпечення безпеки мореплавства та експлуатації гідротехнічних споруд, до проекту фінансового плану ДП АМПУ на 2020 рік були включені витрати Ренійської філії ДП АМПУ на ремонт та днопоглиблення на суму 10500 грн., загальна площа гідротехнічних споруд, які перебувають на балансі Ренійської філії ДП АМПУ - 82708,62 кв.м, площа причалу № 9, який перебуває в оренді у ТОВ Агро-Рені складає 4290,00 кв.м. Таким чином, позивач наголошує, що сума загальноексплуатаційних витрат по причалу № 9 складає 3782,10 грн./міс. та розрахована за формулою: 10500 грн./рік / 82708,62 кв.м. х 4290,00 / 12 / 12 х 1000 = 3782,10 грн./міс, де: 12 - місяці; 12 - планова експлуатація, днів/міс.; 1000 - оскільки сума розрахунку визначена в тисячах (копія розрахунку загальноексплуатаційних витрат за ствердженнями позивача додається).

- п. 2.10 Всього виробнича собівартість на суму 11661,49 грн./міс., яка формується з суми 7879,38 грн./міс. (п. 2.8) + 3782,10 грн./міс. (п. 2.9).

- п. 2.11 Адміністративно-управлінські витрати 15,86%. Так, позивач зазначає, що відповідно до локальних нормативних актів останнього, базою розподілу адміністративних витрат є показники фінансового плану (проекту), норматив адміністративних витрат визначається з розрахунку пропорційного розподілу адміністративних витрат до собівартості. Отже, за ствердженнями позивача, на момент розрахунку експлуатаційних витрат Ренійській філії ДП АМПУ було доведено проект фінансового плану на 2020 рік згідно листа ДП АМПУ від 27.08.2019 р. №2426/10-04-04 та згідно додатку 7 до Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану ДП АМПУ сума адміністративних витрат на 2020 рік складає 11170,00 грн., собівартість - 70427,00 грн. Отже, визначення відсотка адміністративних витрат відносно собівартості розраховано наступним чином: 11170,00 / 70427,00 * 100 = 15,86 %.

З огляду на вказане, Ренійська філія ДП АМПУ вважає суму відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності, а саме причалу № 9 у розмірі 16367,60 грн. (у т.ч. ПДВ 3273,52 грн.) обґрунтованою, документально підтвердженою, та такою, що не порушує права та інтереси ТОВ Агро-Рені. Відтак, позивач вважає, що ТОВ Агро-Рені повинно виконувати взяті на себе зобов`язання щодо відшкодування Ренійській філії ДП АМПУ витрат у зв`язку з орендою майна, а тому є підстави для задоволення позову та врегулювання розбіжностей шляхом визнання додаткової угоди № 3 до договору відшкодування укладеної у редакції позивача.

28.08.2020 р. позивачем подано до господарського суду відповідь на відзив, в якій позивач заперечення відповідача передчасними та безпідставними, а твердження про вимагання коштів державним підприємством - надуманими та непідтвердженими, оскільки в наданих позивачем до суду поясненнях наведено детальне обґрунтування та документальне підтвердження кожної позиції та пункту розрахунку суми відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності, а саме причалу № 9, яке перебуває на балансі Ренійської філії ДП АМПУ.

Крім того, стосовно внесення змін до пункту 6.1 договору, згідно яких дія договору розповсюджує свою дію з 28.05.2015 р., позивач повідомляє, що при укладанні договору від 17.10.2018 р. сторони у п. 6.1 дійшли згоди, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 28.05.2015 р. до 31.12.2018 р.; на підставі п. 1 додаткової угоди № 1 від 02.01.2019 р. до договору п. 6.1 договору викладено у новій редакції: На підставі ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 28.05.2015 р. до 31.12.2019 р. включно, а в частині проведення розрахунків - до повного їх виконання. Таким чином, як зазначає позивач, договір та додаткова угода № 1 до нього підписані директором ТОВ Агро-Рені без жодних зауважень та заперечень, а тому не зрозумілими є заперечення відповідача проти дати 28.05.2015 р. До того ж, як вказує позивач, згідно додаткової угоди № 3 Ренійська філія ДП АМПУ лише пропонує змінити дату закінчення терміну дії договору, а саме з 31.12.2019 р. на 31.12.2020 р. та жодним чином не намагається розповсюдити дію нової суми відшкодування, затвердженої наказом від 01.04.2020 р., в період з 2015 року. Відповідачем не враховано те, що наказ № 48/21 введений в дію саме з 01.04.2020 р. та не може мати зворотну дію в часі.

Стосовно заперечень відповідача про відсутність підстав для примусового внесення змін до договору, то позивач вважає таку позицію повністю безпідставною та такою, що не відповідає нормам діючого законодавства. Адже, відповідно до умов пункту 6.2 договору відшкодування зміни або доповнення до цього договору допускаються за взаємною згодою сторін, крім випадків, передбачених у п. 4.3 цього договору. Додатковою угодою № 2 від 03.10.2019 р. сторонами вирішено викласти розділ 4 договору у новій редакції, згідно п. 4.2 якого у разі зміни суми зазначеної у розрахунках (додатках) до договору, балансоутримувач письмово повідомляє про це орендаря не пізніше 15 календарних днів до початку дії нового розміру оплати, при цьому укладається додаткова угода. Так, позивач зауважує, що на підставі його листа № 329/21-03-02/Вих/21 від 27.02.2020 р., отриманого відповідачем 12.03.2020 р., відповідачу було повідомлено про зміну суми відшкодування, після чого згідно наказу від 01.04.2020 р. № 48/2 позивач затвердив новий розмір суми відшкодування, та листом від 07.04.2020 р. № 552/21-03-02/Вих/21 надіслав на адресу відповідача проект спірної додаткової угоди № 3 (у двох примірниках) та копію наказу № 48/21 з розрахунком, який не був підписаний відповідачем. Поряд з цим, позивач додає, що відповідно до п. 5.2 договору спори, які виникають за цим договором або в зв`язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються у судовому порядку. Таким чином, позивач вважає, що сторони передбачили в договорі право внести зміни до договору, порядок внесення змін до останнього, яке реалізовується у тому числі у випадку зміни суми відшкодування, а також право сторін на вирішення спорів за договором у судовому порядку. Тому, на думку позивача, аргументи відповідача з посиланням на статтю 652 ЦК України (істотна зміна обставин) щодо відсутності підстав для укладання додаткової угоди, у тому числі й у судовому порядку, є повністю необґрунтованими.

Так, щодо тверджень відповідача про неналежний спосіб захисту прав, Ренійська філія ДП АМПУ зазначає, що між сторонами виник спір щодо укладання додаткової угоди № 3 до договору №25-П-РЕФ-18 від 17.10.2018 р. про внесення змін до останнього, що врегульовано статтею 188 ГК України, томупозивач вважає, що після отримання 19.05.2020 р. Ренійською філією ДП АМПУ відповіді ТОВ Агро-Рені від 18.05.2020 р. № 47/А щодо відмови від врегулювання розбіжностей, у позивача в порядку статті 188 ГК України виникло право звернення до суду для врегулювання розбіжностей, що виникли стосовно укладання зазначеної додаткової угоди. В свою чергу, з огляду на те, що ТОВ Агро-Рені безпідставно ухиляється від підписання додаткової угоди № 3 до договору, яка відповідає усім передбаченим законодавством та договору вимогам, таке право підлягає захисту судом на підставі статті 16 Цивільного кодексу України саме шляхом визнання додаткової угоди укладеною на умовах, визначених позивачем, а тому заявлений позивачем спосіб захисту своїх порушених прав є належним та максимально ефективно поновлює порушене право позивача.

07.09.2020 р. від представника відповідача надійшло клопотання про залучення документів до металів справи, а саме: копії листа ДП Адміністрація морських портів України від 25.08.2020 р. за вих. № 3008/10-01-01/вих.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.09.2020 р. у справі № 916/1520/20 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 28 вересня 2020 р.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

08 травня 2015 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Рені (орендар) було укладено договір оренди № 95 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: причал № 9 (інв. № 1781, реєстровий № 38727770.11.ГЯШТОЯ2246), загальною площею. 4 290,00 кв.м, довжиною 220,00 п.м. причального фронту, розташований у акваторії Ренійського морського порту, за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188 (далі - майно), яке обліковується на балансі Державного підприємства Адміністрація морських портів України/Ренійська філія ДП АМПУ (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ПП Бюро проектування та експертизи станом на 31 березня 2015р. і становить 2765000,00 грн.

За умовами п. 1.2 договору оренди від 08.05.2015 р. майно передається в оренду з метою: здійснення операцій з перевантаження зернових вантажів (інше використання нерухомого майна).

В п. 1.3 договору оренди від 08.05.2015 р. встановлено, що стан майна на момент укладення договору, визначається в акті приймання-передавання за узгодженням балансоутримувача і орендаря.

Згідно п. 2.1 договору оренди від 08.05.2015 р. орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Відповідно до п. 2.2 договору оренди від 08.05.2015 р. передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

За положеннями п. 2.5 договору оренди від 08.05.2015 р. орендоване нерухоме майно залишається на балансі балансоутримувача із зазначенням того, що цей об`єкт є орендованим.

В п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору оренди від 08.05.2015 р. сторони погодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 (зі змінами) та Порядку проведення конкурсу на право оренди державного майна, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.11 № 906 та становить без ПДВ за результатами конкурсу, за пропозицією орендаря за базовий місяць оренди - листопад 2014 р., згідно публікації в газеті Відомості приватизації від 14.01.14 р. № 1-2 (850-851) - 45000,00 грн., з урахуванням індексів інфляції від листопада 2014 р. до базового місяця оренди (березень 2015 р.) - 55754,06 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - травень 2015 р. визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена у абзаці 1 цього пункту на індекс інфляції квітня 2015 р. та травня 2015 р. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

В п. 3.5 договору оренди від 08.05.2015 р. визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 70% надсилається орендарем орендодавцеві та 30% - балансоутримувачу.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.3, 5.11 розділу 5 договору оренди від 08.05.2015 р. орендар зобов`язується використовувати орендоване майно відповідно до його мети використання (згідно п. 1.2) та умов цього договору; своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату; здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю. Компенсація витрат зі сплати податку на землю здійснюється орендарем відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно п. 10.1 договору оренди від 08.05.2015 р. останній укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 08.5.2015 р. до 08.04.2018 р. включно.

За умовами п. 10.2 договору оренди від 08.05.2015 р. зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін, балансоутримувача, уповноваженого органу управління. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх надходження до розгляду іншою стороною, укладаються у вигляді договору про внесення змін.

В п. 10.4 договору оренди від 08.05.2015 р. встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом 1 місяця та у разі належного виконання орендарем умов цього договору, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором та чинним законодавством за умови відсутності заперечень органу уповноваженому управляти об`єктом оренди, наданих орендодавцю у встановлений законодавством термін.

В розділі 12 договору оренди від 08.05.2015 р. сторони визначили, що додатки до цього договору є його невід`ємною і складовою частиною. До цього договору додаються: розрахунок орендної плати; акт приймання-передавання орендованого майна.

12.05.2015 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Рені підписано акт приймання-передавання державного нерухомого майна, що обліковується на балансі Державного підприємства Адміністрація морських портів України до договору оренди від 12 травня 2015 р., укладеного з ТОВ Агро-Рені, а саме причалу № 9 (інв. № 1781, реєстровий № 38727770.11.ГЯШТОЯ2246), загальною площею. 4 290,00 кв.м, довжиною 220,00 п. м. причального фронту, що розташований у акваторії Ренійського морського порту, за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188. При цьому вказаний акт приймання-передавання підписано та погоджено балансоутримувачем - Державним підприємством Адміністрація морських портів України.

07.06.2019 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Рені підписано договір про внесення змін до договору оренди від 08.05.2015 р. (обліковий номер договору № 95) нерухомого майна, що належить до державної власності, згідно якого преамбулу вказаного договору оренди нерухомого майна викладено у новій редакції, також розділ 5 договору оренди доповнено пунктом 5.16 наступного змісту: 5.16 Надати орендодавцю нову незалежну оцінку об`єкту оренди; розділ 3 договору оренди доповнено пунктом 3.12 наступного змісту: 3.12 Після отримання нової незалежної оцінки об`єкту оренди здійснити перерахунок орендної плати з обов`язковим внесенням відповідних змін до договору оренди від 08.05.2015 р.; п. 9.4 розділу 9 договору оренди доповнено п.п. ї) наступного змісту: ї) у разі невиконання п. 3.12, п. 5.16 цього договору.; пункт 10.1 договору оренди доповнено реченням такого змісту: ...Продовжити термін дії договору до 08.03.2021 р. виключно при умов виконання орендарем п. 3.12, п. 5.16 цього договору; ці зміни діють з 09.04.2018 р. є невід`ємною та складовою частиною договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 08.05.2015 р..

В подальшому, як вбачається із матеріалів справи, 06.03.2020 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Рені підписано договір про внесення змін до договору оренди від 08.05.2015 р. (обліковий номер договору № 95) нерухомого майна, що належить до державної власності, яким пункт 1.1 договору оренди викладено в такій редакції: 1.1 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: причал № 9 (інв. № 1781, реєстровий № 38727770.11.ГЯШТОЯ2246) довжиною 220,00 п.м причального фронту (далі - майно), площею 4290,00 кв.м, за адресою Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188, що перебуває на балансі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ Сінергія інвест станом на 30.11.2019 р. і становить 6924000,00 грн.; пункт 3.1 договору оренди викладено в такій редакції: 3.1 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 р. №786 (зі змінами та доповненнями) і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2019 р.: 119396,92 гривень.; пункт 12.2 розділу 12 Додатки викладено в такій редакції: 12.2 До цього договору додаються: розрахунок орендної плати від 06.03.2020 р. Розрахунок орендної плати від 08.05.2015р. вважати таким, що втратив чинність.. При цьому сторонами визначено, що вказані зміни діють з 09.04.2018 р. та є невід`ємною та складовою частиною договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 08.05.2015 р.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Положеннями п. 3 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 до плати за оренду індивідуально визначеного майна не включаються витрати на утримання орендованого майна та плата за послуги, які відповідно до укладених угод зобов`язуються надавати орендарю державне підприємство, організація, господарське товариство, на балансі яких перебуває це майно.

Наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 р. № 1774 затверджено Типовий договір оренди індивідуально визначеного майна (нерухомого або іншого), що належить до державної власності та відповідно до п. 5.13 цього договору оренди орендар зобов`язаний здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Крім того, орендаря зобов`язано протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Таким чином, як встановлено судом, на виконання вказаних вище положень та умов п. 5.11 договору від 08.05.2015 р. № 95 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, 17 жовтня 2018 року між Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Рені (орендар) укладено договір № 25-П-РЕФ-18 про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого майна, відповідно до п. 1.1 якого орендар на підставі договору оренди № 95 від 08.05.15 р. користується державним нерухомим майном, а саме: причалом № 9 (інв. № 1781, реєстровий № 38727770.11.ГЯШТОЯ2246), загальною площею 4290,00 кв.м, довжиною 220,00 п.м причального фронту, розташованим у акваторії Ренійського морського порту, за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188 (надалі майно), яке обліковується на балансі Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Ренійська філія ДП АМПУ). Орендоване майно використовується для здійснення операцій з перевантаження зернових вантажів (інше використання нерухомого майна).

Згідно п. 1.2 договору від 17.10.2018 р. балансоутримувач забезпечує обслуговування та утримання майна, а орендар відшкодовує балансоутримувачу витрати на утримання майна та витрати на сплату земельного податку.

За умовами п.п. 2.1.1, 2.1.2 п. 2.1 договору від 17.10.2018 р. балансоутримувач майна зобов`язується не вчиняти дій, які б перешкоджали орендарю користуватися майном на умовах цього договору; інформувати орендаря про зміну сум відшкодування витрат на утримання майна та витрат зі сплати земельного податку, та інших тарифів, що пов`язані з наданням передбаченої договором послуги.

Згідно положень п.п. 2.2.8 п. 2.2 договору від 17.10.2018 р. орендар зобов`язується своєчасно й у повному обсязі сплачувати рахунки балансоутримувача з відшкодування витрат по утриманню майна та витрат з земельного податку.

В п. 4.1 договору від 17.10.2018 р. визначено, що балансоутримувач надає орендарю рахунки та акти виконання робіт (надання послуг) за кожний рік окремо в кінці року, до закінчення строку чинності договору оренди майна, його розірвання або припинення у встановленому чинним законодавством порядку.

В п. 4.2 договору від 17.10.2018 р. сторони погодили, що орендар повинен сплачувати рахунки на відшкодування витрат балансоутримувачу з утримання майна та відшкодування витрат на сплату земельного податку впродовж 5-ти календарних днів з моменту їх отримання. Розмір оплати визначається у розрахунках, що є невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 6.1 договору від 17.10.2018 р. на підставі ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання а саме з 28.05.2015 року, та діє до 31.12.2018 року.

Відповідно до п. 6.2 договору від 17.10.2018 р. зміни або доповнення до цього договору допускаються за взаємною згодою сторін, крім випадків, передбачених у п. 4.3 цього договору.

Згідно п. 6.3 договору від 17.10.2018 р. у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору за один місяць до закінчення його терміну дії, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Наразі, з матеріалів справи вбачається, що наказом Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України від 17.10.2018 р. № 694 Про затвердження та введення в дію тарифів по відшкодуванню витрат по утриманню орендованого нерухомого майна, причалу № 9 затверджено нові тарифи по відшкодуванню витрат по утриманню орендованого нерухомого майна, причалу № 9 та введено їх в дію з 17.10.2018 р.; термін дії 31.12.2018 р.

Водночас, наказом РФ ДП АМПУ від 17.10.2018 р. № 694 затверджено розрахунок відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна, причалу № 9 (інв. № 1781), розташованого на території Ренійської філії, відповідно до якого всього сума відшкодування витрат (без ПДВ) становить 1026,00 грн.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, 02.01.2019 р. Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Рені (орендар) укладено додаткову угоду № 1 до договору про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого майна, відповідно до якої, зокрема п. 1, сторони погодились внести зміни у пункт 6.1 розділу 6 Строк чинності, умови зміни та припинення договору шляхом його викладення в наступній редакції: 6.1 На підставі ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання а саме з 28.05.2015 року та діє до 31.12.2019 року включно, а в частині проведення розрахунків - до повного їх виконання.

Також судом встановлено, що наказом Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України від 09.01.2019 р. № 4/21 Про затвердження та введення в дію тарифу по відшкодуванню витрат по утриманню орендованого нерухомого майна, причалу № 9 на 2019 рік затверджено тариф по відшкодуванню витрат по утриманню орендованого нерухомого майна, причалу № 9 на 2019 рік в розмірі 2711, 64 грн. та введено його в дію з 01.01.2019 р.; термін дії 31.12.2019 р. Водночас, вказаним наказом Ренійської філії ДП АМПУ від 09.01.2019 р. № 4/21 затверджено розрахунок відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна, причалу № 9 на 2019 рік, відповідно до якого всього сума відшкодування плати за землю становить 2711,64 грн.

03.10.2019 р. між Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Рені (орендар) укладена додаткова угода № 2 до договору про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого майна № 25-П-РЕФ-18 від 17.10.2018 р., відповідно до п. 1 якої сторонами викладено розділ 4 договору в наступній редакції: 4.1 Балансоутримувач здійснює виставлення рахунків за звітний місяць протягом 3 перших днів місяця наступного за звітним, надає орендарю рахунки та акти виконаних робіт згідно наказу № 745/21 від 07.11.2018 року. Орендар одержує у балансоутримувача рахунки для сплати послуги за звітний місяць та два примірника акта виконаних робіт (надання послуг) наступним чином: за поштовою адресою, вказаною в умовах цього договору; безпосередньо повноваженим представником орендаря під підпис у журналі реєстрації виставлення рахунків. Протягом 10 днів з дати виставлення рахунку орендар проводить оплату та повертає балансоутримувачу один примірник належним чином оформленого та підписаного акту виконання робіт (надання послуг), який підтверджує факт виконання робіт (надання послуг). 4.2 У разі зміни суми зазначеної в розрахунках (додаток) до договору, балансоутримувач письмово повідомляє про це орендаря не пізніше 15 календарних днів до початку дії нового розміру оплати. При цьому укладається додаткова угода. 4.3 Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним законодавством України. 4.4 Датою сплати за договором є дата зарахування коштів на банківський рахунок балансоутримувача. Так, п. п. 2 та 3 даної додаткової угоди сторони визначили, що інші умови договору залишаються чинними в тій редакції, в якій вони викладені раніше та на підставі ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони встановили, що умови додаткової угоди № 2 застосовуються до відносин між ними, які виникли до її укладання а саме з 01.01.2019 року.

Як вбачається із матеріалів справи, наказом Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України від 10.01.2020 р. № 6/21 Про затвердження та введення в дію тарифу на відшкодування витрат по утриманню орендованих приміщень затверджено нові тарифи на відшкодування витрат по утриманню орендованих приміщень, зокрема, підпунктом 4 пункту 1 встановлено, що відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна причалу № 9 ТОВ Агро-Рені інв. № 1781 становить 2854,10 грн. Вказаним наказом Ренійської філії ДП АМПУ від 10.01.2020 р. № 6/21 затверджено розрахунок відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна, причалу № 9 (інв. № 1781) ТОВ Агро-Рені, відповідно до якого всього сума відшкодування витрат (без ПДВ) становить 2854,10 грн.

В подальшому наказом Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України від 22.01.2020 р. № 15/21 Про внесення змін до наказу від 10.01.2020 р. № 6/21 Про затвердження та введення в дію тарифу на відшкодування витрат по утриманню орендованих приміщень внесено зміни до вказаного наказу, а саме підпункти 2, 4 пункту 1 викладено в наступній редакції, зокрема п. 4: Відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна причалу № 9 ТОВ Агро-Рені інв. № 1781 17697,50 грн. Також наказом РФ ДП АМПУ від 22.01.2020 р. № 15/21 затверджено розрахунок відшкодування витрат по утриманню орендованого приміщення ТОВ Агро-Рені причал № 9 (інв. № 1781), відповідно до якого всього сума відшкодування витрат (без ПДВ) становить 17697,50 грн., в т.ч. експлуатаційні витрати 14843,40 грн. та відшкодування плати за землю 2854,10 грн.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (балансоутримувач) було надано на підписання відповідачу проект додаткової угоди № 3 до договору про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого майна № 25-П-РЕФ-18 від 17.10.2018 р., згідно якої п.1.1 розділу 4 договору викладено в наступній редакції: 4.1 Балансоутримувач здійснює виставлення рахунків за звітний місяць протягом 3 перших днів місяця наступного за звітним, та надає орендарю рахунки та акти виконаних робіт. Щомісячна плата за договором складає 21237,00 грн., у т. ч. ПДВ 3539,50 грн.. Також згідно п. 1.2 додаткової угоди розділ 6 договору викладено в такій редакції: 6.1. Цей договір діє з 01.01.2020 року та діє до 31.12.2020 року включно.

Листом від 07.02.2020 р. вих. № 8/А ТОВ Агро-Рені направило на адресу Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України вказану додаткову угоду з протоколом розбіжностей для їх врегулювання і погодження у взаємно прийнятій редакції, згідно п.п. 5, 7 ст. 181 ГК України.

07.02.2020 р. ДП Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (балансоутримувач) та ТОВ Агро-Рені (орендар) підписано протокол розбіжностей до додаткової угоди № 3 до договору про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого майна № 25-П-РЕФ-18 від 17.10.2018 р., відповідно до якого за редакцією балансоутримувача майна щомісячна плата за договором складає 21237,00 грн., у т.ч. ПДВ 3539,50 грн., а за редакцією орендаря щомісячна плата за договором складає 2854,10 грн.

Так, відповідно до додаткової угоди № 3 до договору про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого майна № 25-П-РЕФ-18 від 17.10.2018 р., підписаної сторонами з урахуванням протоколу розбіжностей (а.с. 43-44 т. 1) відповідачем погоджено лише відшкодування плати за землю в сумі 2854,10 грн. в місяць.

В свою чергу Ренійська філія ДП АМПУ, не погодившись з позицією відповідача, звернулась до останнього з листом від 25.02.2020 р., в якому зазначено про необґрунтованість тверджень орендаря, викладених в листі від 07.02.2020 р. Також в своєму листі Філія не погодилась із запропонованою відповідачем редакцією п. 4.1 договору та розрахунком відшкодування витрат, оскільки філія несе всі зазначені в розрахунку витрати по утриманню орендованого нерухомого майна ТОВ Агро-Рені, а тому їх невідшкодування завдасть Філії збитків. В свою чергу, керуючись ч. 5 ст. 181 ГК України, РФ ДП АМПУ повернула один примірник протоколу розбіжностей ТОВ Агро-Рені, підписаного з боку філії згідно протоколу врегулювання розбіжностей до додаткової угоди № 3.

У відповідь на вказаний лист від 25.02.2020 р. ТОВ Агро-Рені листом від 06.03.2020 р. повідомило Ренійську філію ДП АМПУ, що факти понесення Адміністрацією відповідних витрат мають бути належним чином документально підтверджені та обґрунтовані у прив`язці саме до причалу № 9 як орендованого майна, та не можуть бути предметом вільного регулювання цін та тарифів, оскільки не є послугами Адміністрації за договором про надання послуг. Відтак, ТОВ Агро-Рені не визнало та повернуло наданий проект протоколу врегулювання розбіжностей (без підпису з боку ТОВ Агро-Рені).

При цьому із матеріалів справи вбачається, що листом від 27.02.2020 р. Ренійська філія ДП АМПУ у відповідності до п. 4.2 договору повідомила ТОВ Агро-Рені про зміну суми, зазначеної в розрахунку (додаток № 1) до договору з 15 березня 2020 р., після чого на адресу орендаря буде надіслано додаткову угоду до договору разом з підтверджуючими документами.

Водночас, наказом Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України від 28.02.2020 р. № 31/21 Про внесення змін до наказу Ренійської філії ДП АМПУ від 22.01.2020 р. № 15/21 у зв`язку із переглядом тарифу на відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна скасовано підпункт 4 пункту 1 наказу.

В подальшому наказом Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України від 01.04.2020 р. № 48/21 Про затвердження та введення в дію тарифу на відшкодуванню витрат з утримання орендованих нерухомого майна (причалу № 9 у зв`язку з необхідністю компенсації витрат Ренійської філії ДП АМПУ, пов`язаних з утриманням державного нерухомого майна, а саме причалу № 9, що знаходиться в оренді у ТОВ Агро-Рені, затверджено тариф на відшкодуванню витрат з утримання орендованого нерухомого майна причалу № 9 (інв. № 1781) - ТОВ Агро-Рені 16367,60 грн., який введено в дію з 01.04.2020 р. з терміном дії до 31.12.2020 року.

Так, вказаним наказом РФ ДП АМПУ від 01.04.2020 р. № 48/21 затверджено розрахунок відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна ТОВ Агро-Рені причал № 9 інв. № 1781 (а.с. 57 т. 1), відповідно до якого всього сума відшкодування витрат (без ПДВ) становить 16367,60 грн., в т.ч. експлуатаційні витрати 13513,50 грн. та відшкодування плати за землю 2854,10 грн.

При цьому із матеріалів справи вбачається, що листом від 07.04.2020 р. Ренійська філія ДП АМПУ у зв`язку із затвердженням та введенням в дію з 01.04.2020 р. нового тарифу на відшкодування витрат з утримання орендованого нерухомого майна (причалу № 9) направлено ТОВ Агро-Рені для підписання проект додаткової угоди № 3 у двох примірних, копію наказу № 48/28 від 01.04.2020 р. та копію розрахунку відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна (причалу № 9). У відповідь на вказаний лист від 07.04.2020 р. ТОВ Агро-Рені листом від 04.05.2020 р. повідомило Ренійську філію ДП АМПУ, що її пропозиція не містить жодного обґрунтування, тому орендар відхилив пропозицію балансоутримувача щодо укладення додаткової угоди № 3 до договору.

Як з`ясовано судом, 14.05.2020 р. відбулась спільна нарада представників РФ ДП АМПУ та ТОВ Агро-Рені, що оформлена протоколом № 14/21від 14.05.2020 р. Під час вказаної наради сторонами не було досягнуто спільної згоди щодо тарифу на відшкодування витрат з утримання орендованого нерухомого майна (причалу № 9), наведеного в проекті додаткової угоди № 3 до договору, надано відповідачу час для ознайомлення з калькуляцією суми тарифу на відшкодування витрат з утримання орендованого нерухомого майна (причалу № 9 інв. № 1781) та з метою врегулювання розбіжностей, які виникли при укладанні додаткової угоди № 3 до договору, перенесено нараду на 19.05.2020 року.

Однак, як встановлено судом, листом ТОВ Агро-Рені від 18.05.2020 р., який отримано Ренійською філією ДП АМПУ 19.05.2020 р., останню повідомлено про відхилення підписання додаткової угоди № 3 до договору.

Відтак, як з`ясовано господарським судом, додаткова угода № 3 до договору про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого майна № 25-П-РЕФ-18 від 17.10.2018 р. не була підписана сторонами, оскільки останніми не досягнуто згоди щодо умов такої додаткової угоди, а саме умов щодо нової суми відшкодування витрат із утримання орендованого нерухомого майна причалу № 9, що і стало підставою для звернення Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України до суду із заявленим позовом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Водночас, умовами п. 1.2 договору № 25-П-РЕФ-18 від 17.10.2018 р. сторони погодили, що балансоутримувач забезпечує обслуговування та утримання майна, а орендар відшкодовує балансоутримувачу витрати на утримання майна та витрати на сплату земельного податку.

Відтак, підписавши договір про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого майна № 25-П-РЕФ-18 від 17.10.2018 р., сторони погодили всі істотні умови договору та самі визначили і погодили взаємні зобов`язання, зокрема обов`язок балансоутримувача з обслуговування та утримання майна та кореспондуючий обов`язок орендаря з відшкодування таких витрат.

Так, укладений між балансоутримувачем та відповідачем договір № 25-П-РЕФ-18 є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту ( стаття 654 ЦК України).

Так, відповідно до п. 6.2 договору від 17.10.2018 р. зміни або доповнення до цього договору допускаються за взаємною згодою сторін, крім випадків, передбачених у п. 4.3 цього договору.

При цьому згідно п. 4.2 договору від 17.10.2018 р. (в редакції додаткової угоди № 2 від 03.10.2019 р., якою викладено розділ 4 договору в новій редакції та п. 4.3 визначено п. 4.2) у разі зміни суми, зазначеної в розрахунках (додаток) до договору, балансоутримувач письмово повідомляє про це орендаря не пізніше 15 календарних днів до початку дії нового розміру оплати. При цьому укладається додаткова угода.

З огляду на вказані положення спірного договору від 17.10.2018 р. внесення змін до нього, зокрема у випадку зміни суми, зазначеної в розрахунках до договору, сторони повинні оформити у вигляді додаткової угоди.

Згідно ч. 2 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Положеннями ч. 3 ст. 188 ГК України визначено, що сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, за відсутності згоди сторін внесення змін до договору є можливим за умови наявності та доведеності позивачем обставин та підстав, визначених ст. 651 Цивільного кодексу України, або у інших випадках, прямо передбачених договором або законом.

Разом з тим слід зазначити, що, виходячи зі змісту п. 5.11 договору оренди від 08.05.2015 р., у відповідача як орендаря виник обов`язок здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, про що балансоутримувачем орендованого майна укладено договір про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Як вбачається з проекту додаткової угоди № 3, яку позивач просить визнати укладеною в запропонованій ним редакції, останній просить внести наступні зміни до договору, а саме викласти розділ 4 договору в наступній редакції: 4.1 Балансоутримувач здійснює виставлення рахунків за звітний місяць протягом 3 (трьох) перших днів місяця наступного за звітним, та надає орендарю рахунки та акти виконаних робіт. Щомісячна плата за договором складає 19641,12 грн., у т.ч. ПДВ 3273,52 грн.; пункт 6.1 розділу 6 договору викласти в такій редакції: 6.1 Сторони дійшли згоди, що згідно ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України, умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 28.05.2015 року та діє до 31.12.2020 року включно.

При цьому, з огляду на наказ Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України від 01.04.2020 р. № 48/21 Про затвердження та введення в дію тарифу на відшкодуванню витрат з утримання орендованих нерухомого майна (причалу № 9), яким затверджено нову суму відшкодування витрат з утримання орендованого нерухомого майна у розмірі 16367,60 грн. (без ПДВ), позивач стверджує про наявність у відповідача обов`язку відшкодовувати, крім земельного податку, саме експлуатаційні витрати. Вказаним наказом РФ ДП АМПУ від 01.04.2020 р. № 48/21 затверджено розрахунок відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна ТОВ Агро-Рені причал № 9 інв. № 1781, за яким сума відшкодування витрат (без ПДВ) становить 16367,60 грн., в т.ч. експлуатаційні витрати 13513,50 грн. та відшкодування плати за землю 2854,10 грн.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку експлуатаційних витрат з утримання (обслуговування) причалу № 9 інв. № 1781 (а.с. 57 т. 1), до нього включено наступні експлуатаційні витрати з утримання (обслуговування) причалу № 9:

- п. 2.1 оплата праці охорони СМБ СВтаМБ в розмірі 1045,61 грн. (згідно довідки начальника СМБ № 278/21-01-05 від 20.01.2020 р.);

- п. 2.2 ЄСВ в розмірі 230,03 грн. (п. 2.1*22%);

- п. 2.3 всього з/п в розмірі 1275,64 грн.(п. 2.1 + п. 2.2);

- п. 2.4 оплата послуг охорони поліції в розмірі 5016,77 грн. (згідно довідки начальника СМБ № 183/21-05 від 15.01.2020 р.);

- п. 2.5 амортизація камери відеоспостереження причалу в розмірі 168,85 грн. (згідно довідки ЦБ № 169/21-03-01 від 14.01.2020 р.);

- п. 2.6 амортизація причалу в розмірі 1394,73 грн. (згідно довідки ЦБ № 169/21-03-01 від 14.01.2020 р.);

- п. 2.7 витрати на автомашину інв. № 5655 в розмірі 23,39 грн. (розрахунок згідно звіту автогосподарства);

- п. 2.8 всього прямих витрат в розмірі 7879,38 грн. (п. 2.3 + п. 2.4 + п. 2.5 + п. 2.6 + п. 2.7);

- п. 2.9 загально експлуатаційні витрати 48% в розмірі 3782,10 грн. (п. 2.8*48%);

- п. 2.10 всього виробнича собівартість в розмірі 11661,49 грн. (п. 2.8 + п. 2.9);

- п. 2.11 адміністративно-управлінські витрати 15,86% в розмірі 1849,51 грн. (п. 2.10*15,86%);

- п. 2.12 всього витрати в розмірі 13511,00 грн. (п. 2.10 + п. 2.11);

- п. 2.13 витрати на 1 кв.м в розмірі 3,15 грн. (п. 2.12/1.1).

Між тим слід зазначити, що сама правова природа процедури відшкодування витрат з утримання орендованого державного майна передбачає обов`язкове їх попереднє понесення балансоутримувачем такого майна. Проте, позивачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів понесення балансоутримувачем зазначених вище витрат саме для обслуговування та утримання орендованого відповідачем причалу № 9.

В свою чергу відсутність в матеріалах справи доказів понесення ДП Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії ДП Адміністрація морських портів України зазначених вище витрат саме пов`язаних з утриманням орендованого відповідачем причалу № 9 унеможливлює встановлення господарським судом розміру витрат позивача на утримання орендованого майна.

У даному випадку судом критично оцінюється позиція позивача щодо наявності у відповідача обов`язку сплачувати експлуатаційні витрати з обслуговування причалу № 9, перелік яких наведено вище. Адже, визначення позивачем в проекті додаткової угоди № 3 розміру в якості витрат позивача на утримання орендованого майна у вигляді щомісячної плати, розрахованої від фіксованої ставки 3,15 грн. за 1 кв.м орендованої площі щомісячно, не відповідає суті процедури відшкодування та суперечить концепції оренди, оскільки за користування орендованим майном (в т.ч. його експлуатацію) відповідач вже сплачує орендну плату орендодавцю та балансоутримувачу (у співвідношенні 70% та 30%).

Однак, слід зазначити, що відшкодування орендарем саме експлуатаційних витрат, тобто витрат, пов`язаних з експлуатацією причалу № 9, в договорі оренди сторонами не передбачено. За договором оренди відповідач відшкодовує саме витрати на утримання орендованого майна та витрати на комунальні послуги.

Наразі ані в договорі оренди від 08.05.2015 р., ані в договорі № 25-П-РЕФ-18 про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого майна від 17.10.2018 р., сторонами не визначено саме перелік витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачем як орендарем. Натомість, за змістом основного договору оренди відповідач зобов`язаний відшкодувати балансоутримувачу орендованого майна витрати по сплаті земельного податку та витрати на комунальні послуги, до яких відносяться, зокрема водопостачання, енергопостачання та теплопостачання.

Відповідно до ч. 8 ст. 1 Закону України Про оренду державного та комунального майна відносини оренди об`єктів портової інфраструктури, що перебувають у державній власності, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України Про морські порти України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 11 Закону України Про морські порти України на території морських портів і морських терміналів, через які здійснюється міжнародне сполучення, за рішенням Кабінету Міністрів України відкриваються пункти пропуску через державний кордон України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Межі території пункту пропуску на території морських портів визначаються адміністрацією морських портів України, а на території морських терміналів - власниками морських терміналів за погодженням з органом охорони державного кордону та органом доходів і зборів.

Адміністрація морських портів України або власник морського терміналу на безоплатній основі надає у користування приміщення для організації пункту пропуску через державний кордон України, де здійснюються в установленому законодавством порядку прикордонний, митний контроль і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Відповідно до ст. 15 Закону України Про морські порти України адміністрація морських портів України утворюється з метою, зокрема, утримання та забезпечення ефективного використання державного майна, переданого їй в господарське відання, у тому числі модернізації, ремонту, реконструкції та будівництва гідротехнічних споруд, інших об`єктів портової інфраструктури, розташованих у межах території та акваторії морського порту. У процесі своєї діяльності адміністрація морських портів України укладає договори щодо модернізації, реконструкції та будівництва об`єктів портової інфраструктури, інші договори, що відповідають цілям її утворення, у тому числі господарські договори з питань забезпечення своєї діяльності.

За п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 22.02.1994 Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства" проведення роботи, пов`язаної з обладнанням, утриманням і ремонтом у пунктах пропуску через державний кордон приміщень для виконання зазначених видів контролю та службових приміщень для розміщення відповідних прикордонних підрозділів, митних та інших установ, що здійснюють контроль на державному кордоні (крім облаштування інженерними, технічними засобами для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю) покладається на Міністерство інфраструктури (пункти пропуску для залізничного, морського, річкового, поромного та повітряного сполучення) і на Державну фіскальну службу (пункти пропуску для автомобільного сполучення).

З аналізу Закону України Про морські порти України вбачається, що Адміністрація морських портів України входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України та об`єднує українські морські порти та інші інфраструктурні елементи. Одним із завдань адміністрації морських портів України є ефективне використання та управління державним майном, у зв`язку з чим чинне законодавство передбачає обов`язок Адміністрації морських портів України укласти господарські договори з питань забезпечення своєї діяльності, в тому числі але не виключно на послуги з електро-, тепло-, водо-, газопостачання.

Поряд з цим судом з`ясовано, що відповідачем як орендарем під час виконання договору оренди відшкодовувались позивачу лише витрати на сплату земельного податку.

Наразі з розрахунку відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна ТОВ Агро-Рені причал № 9 інв. № 1781, який є додатком № 1 до наказу Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України від 01.04.2020 р. № 48/21 (а.с. 56 т. 1), вбачається, що вказаний розрахунок проведений без урахування витрат на електроенергію та комунальні послуги. Тобто, розрахунок витрат по утриманню орендованого нерухомого майна ТОВ Агро-Рені причал № 9, затверджений наказом РФ ПД АМПУ від 01.04.2020 р. № 48/21, в частині експлуатаційних витрат не передбачає витрат з комунальних послуг, що не відповідає умовам укладеного договору оренди від 08.05.2015 р., яким сторони погодили відшкодування орендарем витрат на утримання майна та надання комунальних послуг, а також компенсацію витрат зі сплати податку на землю.

В даному випадку господарський суд погоджується з доводами відповідача щодо наявності у нього обов`язку з відшкодування фактично понесених на утримання орендованого майна витрат позивача, а не будь-яких послуг останнього, оскільки такі не охоплюються предметом договору. Так, відповідно до наданого позивачем розрахунку, до прямих витрат позивача на утримання причалу відносяться: оплата праці охорони СМБ СВ та МБ; єдиний соціальний внесок; оплата послуг охорони поліції; амортизація камери відеоспостереження причалу; амортизація причалу; витрати на автомашину інв. № 5655. При цьому позивач при розрахунку склав загальну суму з вказаних вище витрат (7879,38 грн.) та помножив її на коефіцієнт загальноексплуатаційних витрат 48%, однак позивачем не обґрунтовано наявності законодавчих підстав застосування такого коефіцієнту у зазначеному розмірі. Крім того, в п. 2.10 розрахунку позивача передбачено виробничу собівартість в розмірі 11661,49 грн., яка розрахована з вартості прямих витрат (7879,38 грн.) та загальноексплутаційних витрат 48% (3782,10 грн.), однак обґрунтування у розрахунку такої виробничої собівартості також відсутні. До того ж в п. 2.11 розрахунку позивачем визначено адміністративно-управлінські витрати із застосування коефіцієнту 15,86%, натомість жодного законодавчого обґрунтування застосування саме такого коефіцієнту позивачем не вказано. Таким чином, виходячи із зазначеного, господарський суд доходить висновку, що розрахунок позивача складається з розрахованих ним на власний розсуд величин, які не передбачені нормативно-правовими актами. Поряд з цим позивачем не обґрунтовано взаємопов`язаність вказаних витрат із витратами позивача на утримання безпосереднього орендованого відповідачем причалу. Також не доведено, що розмір вказаних витрат збільшується у зв`язку із його утриманням. Адже, позивачем не надано доказів, які би підтверджували факт здійснення ним діяльності на виконання зобов`язань, що є предметом укладеного між сторонами договору, зокрема, щодо надання послуг з обслуговування та утримання орендованого ТОВ Агро-Рені майна, а відтак вчинення балансоутримувачем майна відповідних дій, оскільки саме лише перебування вказаного майна в оренді відповідача без його обслуговування та утримання балансоутримувачем не свідчить про наявність підстав для відшкодування визначених балансоутримувачем витрат орендарем. Наразі господарський суд зауважує, що доказом, що підтверджує факт надання таких послуг, є відповідні акти.

Крім того, долучений позивачем до матеріалів справи розрахунок експлуатаційних витрат з утримання (обслуговування) причалу № 9 інв. № 1781 (для розрахунку відшкодування витрат по причалу) (а.с. 57 т. 1) не може вважатися належним доказом на підтвердження понесення таких витрат балансоутримувачем, оскільки вказаний розрахунок не затверджено Ренійською філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України, а підписано лише начальником ВЕПтаТ. При цьому господарський суд зауважує, що у вказаному розрахунку в графі примітка визначено, що витрати по п. 2.1 розраховані на підставі довідки начальника СМБ № 278/21-01-05 від 20.01.2020 р., по п. 2.4 розраховані згідно довідки начальника СМБ № 183/21-05 від 15.01.2020 р., по п.п. 2.5 та 2.6 згідно довідки ЦБ № 169/21-03-01 від 14.01.2020 р., проте вказані довідки позивачем до матеріалів справи не надано, що унеможливило їх вивчення та дослідження судом.

Разом з тим відповідно до ч. 1 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

В силу приписів ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України).

Так, виходячи з положень ч. 2 ст. 652 ЦК України, існування одночасно умов є необхідним для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання або зміни договору.

Першою умовою визначено те, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. У відповідності до даної умови, події, що викликали ускладнення у виконанні договору, і які можна назвати "істотною зміною обставин" повинні мати місце або стати відомими сторонам (заінтересованій стороні) після укладення договору. Другою умовою є зміна обставин, яка зумовлена причинами, що заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагаються. Іншими словами мова йде про те, що події, які викликають ускладнення, не могли стороною бути розумно прийняті до уваги.

Третя умова - виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала б при укладенні договору. Мова йде про зменшення цінності отримуваного стороною за договором, включаючи випадки коли виконання взагалі більш не має ніякої цінності для сторони, що отримує виконання. Зменшення цінності отримуваного стороною за договором відбувається у випадку, коли суттєво змінюється договірна рівновага у силу істотного підвищення вартості виконуваного або у силу зменшення отримуваного стороною за договором.

Слід зазначити, що поняття "істотні зміни обставин" або іншими словами "ускладнення" виконанні договору мають значення лише у відношенні ще не здійсненного виконання і не мають правового значення для виконання, яке вже відбулося.

Істотна зміна обставин як правило має правове значення для договорів коли їх укладення не збігається з виконанням, а дія договору та виконання має бути довго триваючою у порівняні із договорами, які виконуються у момент їх укладення.

Четвертою умовою є те, що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Виходячи із змісту названої умови, випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин. Прийняття на себе ризику зміни обставин не обов`язково повинно бути прямо відображено у договорі, такий висновок може слідувати із самого характеру та змісту зобов`язання.

Так, у даному випадку, за ствердженнями позивача, обставинами, які стали винятковими для внесення змін в умови спірного договору, є прийняття Ренійською філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України наказу від 01.04.2020 р. № 48/21 Про затвердження та введення в дію тарифу на відшкодуванню витрат з утримання орендованих нерухомого майна (причалу № 9).

Виходячи з аналізу положень договору, сторонами було досягнута домовленість про зміну умов договору у випадку зміни суми, зазначеної в розрахунках (додаток) до договору (п. 4.2 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 03.10.2019 р.). Отже, умови договору не виключають можливість зміни розміру витрат у разі зміни суми в розрахунку таких витрат.

При цьому, як свідчать матеріали справи, відповідний додаток до договору про відшкодування витрат балансоутримувача, який має бути підписаний сторонами, в матеріалах справи відсутній. В п. 8 договору вказано, що до договору додається розрахунки відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна. Однак, відповідні розрахунки саме до договору також в матеріалах справи відсутні. З наданого позивачем розрахунку відшкодування витрат по утриманню орендованого нерухомого майна причалу № 9 (а.с. 35) вбачається, що вказаний розрахунок затверджений лише наказом РФ ДП „АМПУ від 17.10.2018 р. № 694, який було видано на момент укладання сторонами спірного договору про відшкодування витрат балансоутримувача від 17.10.2018 р. Проте, з огляду на підписання вказаного розрахунку начальником ВЕПтаТ РФ ДП „АМПУ, суд вважає, що вказаний розрахунок не може вважатися саме розрахунком витрат до спірного договору, оскільки такий розрахунок має бути оформлений обома сторонами в якості додатку до договору.

Відтак, суд зазначає, що оскільки в договорі сторонами не погоджені чіткий розмір та складові витрат балансоутримувача на утримання спірного майна, відповідно наказ Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України від 01.04.2020 р. № 48/21 Про затвердження та введення в дію тарифу на відшкодуванню витрат з утримання орендованих нерухомого майна (причалу № 9), яким затверджено нову суму відшкодування витрат з утримання орендованого нерухомого майна у розмірі 16367,60 грн. (без ПДВ), не є зміною істотних обставин в порядку ст. 652 ЦК України для внесення змін до спірного договору саме щодо відшкодування експлуатаційних витрат орендарем спірного майна причалу № 9. Адже, як зазначалося вище, умовами договору оренди сторонами не було передбачено відшкодування орендарем експлуатаційних витрат.

Щодо встановлення судом одночасного існування умов, визначених в ч. 2 ст. 652 ЦК України, суд зазначає, що з огляду на невстановлення судом обставин, які істотно змінились, відповідно відсутні підстави для дослідження судом вказаних умов.

Стосовно внесення змін до договору в частині необхідності застосування ч. 3 ст. 631 ЦК України до відносин між сторонами, а саме які виникли до укладання договору з 28.05.2015 року та до 31.12.2020 року включно, господарський суд зауважує про їх безпідставність з огляду на відсутність відповідного обґрунтування позивачем такої необхідності. Адже, в п. 6.3. договору про відшкодування витрат передбачена автоматична пролонгація договору на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору за один місяць до закінчення його терміну дії.

Інші доводи позивача судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вказаних висновків суду щодо відсутності правових підстав для внесення змін до укладеного між сторонами договору шляхом укладення спірної додаткової угоди № 3.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Враховуючи викладене вище та приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення передбачених розрахунком витрат на обслуговування та утримання орендованого відповідачем нерухомого майна, а також наявності передбачених договором і законодавством підстав для внесення змін до оспорюваного договору, господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України про врегулювання розбіжностей є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України до Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Рені про врегулювання розбіжностей відмовлено.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 02 жовтня 2020 р.

Суддя В.С. Петров