У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05 жовтня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/880/20

Суддя Шморгун В. В., розглянувши матеріали позовної заяви №013-10/2959 від 25.09.2020

Позивач: Комунальне некомерційне підприємство «Козельщинська центральна районна лікарня» Козельщинської районної ради Полтавської області,

, вул. Монастирська, 20, смт. Козельщина, Полтавська область, 39100

Відповідач: Фізична особа-підприємець Конош Марина Василівна,

РНОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Предмет спору: про повернення коштів 190 734,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство «Козельщинська центральна районна лікарня» Козельщинської районної ради Полтавської області звернулось до суду із позовом до Фізичної особи-підприємця Конош Марини Василівни, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 190 734,00 грн боргу.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №52 від 16.04.2020 (далі - Договір).

Відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Згідно з ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частинами 1, 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивач у позовній заяві посилається на те, шо на виконання умов Договору ним була здійснена оплата запасної частини РДК-ЦОЗ рентгенівської трубки в розмірі 190 000,00 грн, що підтверджується наступними документами: платіжним дорученням від 22.04.2020, реєстром бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів №30 від 16.04.2020, випискою казначейства від 13.04.2020.

Разом з тим, як вбачається з Реєстру бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів №30 від 16.04.2020 попередня оплата не передбачена.

Згідно платіжного доручення №1 від 22.04.2020, на яке посилається позивач як на підтвердження здійсненої ним оплати, в призначенні платежу зазначено, що оплата здійснюється на підставі рахунку №709 та акту №1.

Пунктом 2.3. Договору визначено, що оплата робіт і матеріалів (запасних частин) здійснюється Замовником шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця у гривнях, на підставі рахунку-фактури та видаткової накладної протягом 10 робочих днів з моменту підписання цього Договору.

Таким чином, у наданих позивачем документах містяться розбіжності щодо способу оплати: попередня або після надання видаткової накладної.

Отже позивачем не наведено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначено і не надано доказів оформлення видаткової накладної та/або акту №1.

Крім того, за Договором №52 від 16.04.2020 зобов`язанням Виконавця (відповідача) є виконання робіт, а не грошове зобов`язання. Отже, згідно ст. 193 ГКУ, ст. 525, 526 ЦКУ на які посилається позивач, відповідач має виконувати зобов`язання саме шляхом виконання робіт, а не сплати коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Зазначене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором.

При цьому позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може обирати між декількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом.

Якщо ж законом або договором не передбачено способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України).

Наведене з урахуванням положень ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України означає, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства, у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, дає змогу забезпечити реальне поновлення у порушених правах.

Отже, обираючи спосіб захисту, позивач насамперед повинен перевірити, чи не передбачає закон або договір ефективного способу захисту.

Якщо спосіб захисту законом або договором передбачено, позивач повинен обрати саме цей спосіб.

Проте позивачем у позовній заяві не зазначено спосіб захисту його прав та інтересів, а також не вказано правові підстави щодо вимоги саме про повернення грошових коштів та обставини виникнення такого зобов`язання.

Відповідно до приписів ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

У справах "Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany", "Kreuz v. Poland", "Пелевін проти України", "Наталя Михайленко проти України" та інших Європейський суду з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду, хоча остаточне рішення про те, чи було дотримано вимог Конвенції, має виносити Суд. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (див. згадане вище рішення у справі "Вайт і Кеннеді проти Німеччини", п. 59; рішення у справі "Т. Р. та К. М. проти Сполученого Королівства" (T.P. and K.M. v. The United Kingdom) [GC], № 28945/95, п. 98, ECHR 2001; а також у справі "Z. Та інші проти Сполученого Королівства" (Z. And Others v. The United Kingdom) [GC], № 29392/95, п. 93, ECHR 2001). Якщо дане обмеження відповідає таким принципам, то воно не становить порушення статті 6.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. 162, 164, 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду, шляхом подання до суду та відповідачу, у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, заяви про усунення недоліків, яка повинна містити:

- наведення обставин щодо способу оплати за виконані роботи (попередня чи після надання видаткової накладної, акту виконаних робіт тощо), а також зазначення доказів оформлення видаткової накладної та/або акту №1;

- правові підстави щодо вимоги саме про повернення грошових коштів та зазначення обставин виникнення відповідного грошового зобов`язання;

До заяви мають бути додані докази на підтвердження викладених у ній обставин, у тому числі докази оформлення видаткової накладної та/або акту №1.

Докази направлення відповідачу вказаних документів надати суду у встановлений судом десятиденний строк.

3. Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 4, 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

4. Попередити позивача про те, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, у тому числі щодо неподання або несвоєчасного подання своїх доводів та доказів на їх підтвердження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 05.10.2020 та оскарженню не підлягає.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун