ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2020 р. м.Київ Справа№ 910/3753/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Полякова Б.М.

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 29.09.2020 року у справі №910/3753/20 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКА" ЛТД

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020, повний текст якого складено 24.07.20

у справі №910/3753/20 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКА" ЛТД

до 1.Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ігнатова Дмитра Володимировича, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Козак", 3. Київської міської ради

про визнання недійсним правочину, визнання протиправним та скасування рішення.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКА» ЛТД (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ігнатова Дмитра Володимировича (далі-відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Козак» (далі-відповідач 2) та Київської міської ради (далі-відповідач 3), в якій просить:

- визнати недійсним правочин яким продовжено (поновленно) Договір оренди земельної ділянки від 05.12.2014, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П за № 198 з урахуванням Договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2016, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П за № 265;

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Ігнатова Дмитра Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям індексного розділу), індексний номер: 51088980 від 12.02.2020 09:38:14;

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Ігнатова Дмитра Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям індексного розділу), індексний номер: 51088077 від 12.02.2020 09:13:25.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 у справі №910/3753/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Приймаючи вказане судове рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено обґрунтованості підстав на які він посилається заявляючи свої позовні вимоги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 у справі №910/3753/20 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, прийняте з неповним з`ясуванням та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Також скаржник зазначає, що судом першої інстанції неправомірно застосував до спірних правовідносин положення ст.33 Закону України «Про оренду землі» та безпідставно визначив договір оренди таким, що продовжений.

Крім того, скаржник стверджує, що судом першої інстанції надана неналежна оцінка тому факту, що оскаржувані реєстраційні дії на підставі договорів оренди земельної ділянки стосуються земельних ділянок (кадастровий номер 800000000:90:003:0071 та 800000000:90:003:0070), які за сукупними ознаками фактично є земельною ділянкою (кадастровий номер800000000:90:003:0058), проте юридично є новими земельними ділянками.

Скаржник також стверджує, що відповідач 2 неналежно виконував свої обов`язки за договором оренди, а отже і не мав підстав для його поновлення в порядку ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі).

Теж скаржник зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що фактично в межах земельних ділянок (кадастровий номер 800000000:90:003:0071 та 800000000:90:003:0070) частково завершено будівництво.

З огляду на що, скаржник вказує на те, що зміст правочину яким продовжено (поновленно) Договір оренди земельної ділянки від 05.12.2014, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П за № 198 з урахуванням Договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2016, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П за № 265, суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Скаржник також стверджує, що оскаржувані реєстраційні дії в порушення приписів ст.ст.10, 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження» вчиненні на підставі договорів, які припинили своє існування та не мали пролонгації, а також без урахування тієї обставини, що в межах таких припинених договорів у відповідача 2 з 2017 року існує заборгованість зі сплати земельного податку та здійснюється будівництво за відсутності належно отриманої на це згоди.

Також скаржник стверджує, що безпідставне продовження оренди всієї земельної ділянки під вже побудованими будинками, а не лише на її частину необхідну для завершення будівництва, на його, як учасника договірних відносин з відповідачем 2, покладається додатковий тягар компенсування орендної плати за землю на якій будівництво вже завершено.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2020, справу №910/3753/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКА" ЛТД на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 у справі №910/3753/20, а також розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКА" ЛТД на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 у справі №910/3753/20 призначено на 29.09.2020 о 11:20 год.

03.09.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

Відповідач 1 та 3 наданим їм процесуальним правом не скористалися та у судове засідання, яке відбулося 29.09.2020, не з`явились, своїх представників не направили, про причини своєї неявки суд не повідомили. При цьому, судом апеляційної інстанції було вчинено всі дії з метою належного повідомленні їх про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене та те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення її не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності зазначених учасників справи.

Також відповідач 1 та 3 не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

29.09.2020 в судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати.

В свою чергу, представник відповідача 2 заперечив проти вимог апеляційної скарги та підтримав доводи викладенні у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду першої інстанції, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.12.2014 року між Київською міською радою, як орендодавцем, та ТОВ «КОЗАК», як орендарем, був укладений Договір оренди земельної ділянки на підставі рішення Київської міської ради №510/9567 (далі-Договір).

Предметом наведеного Договору виступає наступна земельна ділянка: - місце розташування вул. Ревуцького, 40 у Дарницькому районі м. Києва; - розмір земельної ділянки 2,3561 га; - цільове призначення для експлуатації та обслуговування комплексу будівель торговельного та адміністративного призначення і благоустрою зеленої зони; строком на 5 років.

Рішенням Київської міської ради від 01.10.2015 № 96/1999 «Про поділ земельної ділянки, що перебуває в оренді товариства з обмеженою відповідальністю «КОЗАК» на вул. Ревуцького, 40 у Дарницькому районі м. Києва, внесення змін до договору оренди земельної ділянки та передачу громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки для експлуатації та обслуговування багатофункціональної СТО і благоустрою зеленої зони на АДРЕСА_1 » вирішено: внести зміни до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів від 05.12.2014, залишивши в оренді у товариства з обмеженою відповідальністю «КОЗАК» до 05.12.2019 земельну ділянку площею 2,3122 га (кадастровий номер :90:003:0058) для експлуатації та обслуговування комплексу будівель торговельного та адміністративного призначення і благоустрою зеленої зони на вул. Ревуцького, 40 у Дарницькому районі м. Києва в межах категорії земель житлової та громадської забудови.

В подальшому, 01.12.2016 між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЗАК» укладено Договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки у відповідності до умов якого залишено в оренді відповідача 2 до 05.12.2019 земельну ділянку, площею 2,3122 га (кадастровий номер :90:003:0058).

У підставах вимог позову, а також в апеляційній скарзі позивач зазначає, що Договір оренди земельної ділянки, зареєстрований 05.12.2014 за №198 з урахуванням Договору від 01.12.2016 №265 про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 05.12.2014 за №198 припинив свою дію 05.12.2019, будь-якого Договору про продовження наведених договорів не укладалось, як не укладалось і нового договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :90:003:0058) площею 2,3122 га., на вул. Ревуцького, 40 у Дарницькому районі м. Києва.

Позивач визначає, що враховуючи зазначене оскаржувані ним реєстраційні дії (рішення реєстратора) здійснено на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів від 05.12.2014 № 198 з урахуванням Договору від 01.12.2016 № 265 про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 05.12.2014 за № 198, дія якого припинено з 05.12.2019.

Проте, колегія суддів відхиляє вказані доводи, з огляду на таке.

У відповідності до абз.4 п.8.3 Договору від 01.12.2016 № 265 про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 05.12.2014 за №198, після закінчення строку на який було укладено цей Договір, при умові належного виконання обов`язків відповідно до умов цього Договору, орендар має переважне право перед іншими особами на поновлення Договору.

Згідно із п.11.7 вказаного Договору, після закінчення строку, на який укладено цей Договір, орендар за умови належного виконання своїх обов`язків, має переважне право перед іншими особами на поновлення Договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію та сплачувати орендну плату за період від дня закінчення дії цього Договору до дня поновлення його дії у порядку та у розмірах встановлених цим Договором.

Матеріалами справи підтверджується, що оскільки термін дії згаданого договору закінчувався 05.12.2019 то відповідач 2 керуючись умовами п.8.3 та п.11.7 Договору від 01.12.2016 № 265 про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 05.12.2014 за № 198 звернувся до відповідача 3 з листом-повідомленням від 04.09.2019 №380558206, тобто за три місяці до закінчення терміну дії відповідного договору.

Наведеним листом відповідач 2 письмово повідомив відповідача 3 та засвідчив свій намір продовжити дію відповідного Договору та сплачувати орендну плату за період від дня закінчення дії цього Договору до дня поновлення його дії у порядку та у розмірах встановлених цим Договором та чинним законодавством.

Згаданим листом-повідомленням відповідачем 2 також було засвідчено повне виконання такого Договору, відсутність заборгованості з орендної плати за відповідну земельну ділянку та засвідчено свою згоду на приведення розмірів орендної плати за земельну ділянку та інших умов Договору у відповідність до вимог законодавства.

В додаток до зазначеного листа-повідомлення від 04.09.2019 № 380558206, відповідачем 2 листом від 13.09.2019 №390467317 на виконання вимог Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності міста Києва, затвердженого рішенням Київради від 20.07.2017 № 241/2463 було надано: лист головного управління ДПС у м. Києві від 10.09.2019 № 4219/26-15-51-12-13, про відсутність у нього заборгованості зі сплати земельного податку; нотаріально посвідчену копію Акту готовності об`єкту (вул. Ревуцького, 40 у Дарницькому районі м. Києва) до експлуатації від 29.09.2018; нотаріально посвідчену копію Сертифікату серія ІУ № 24 про відповідність закінченого будівництвом об`єкту (черги окремого пускового комплексу) проектній документації та готовність його до експлуатації.

За результатами отримання наведених документів відповідач 3 листом від 02.10.2019 № 05716-18554 повідомив відповідача 2 про необхідність надання додаткових відомостей.

У відповідь на зазначене звернення відповідачем 2 листами від 02.10.19 №№359/10 та 360/10 було повідомлено Київраду, що 19.06.2019 року відповідно до технічної документації із землеустрою щодо поділу і об`єднання земельних ділянок здійснено фактичний поділ земельної ділянки, площею 2,3122 га (кадастровий номер :90:003:0058) на дві окремі земельні ділянки: - площею 2,2503 га (кадастровий номер :90:003:0071);- площею 0,0619 га (кадастровий номер :90:003:0070) та просив врахувати наведені фактичні обставини при вирішенні питання поновлення оренди відповідної земельної ділянки.

Листом від 29.10.2019 № 361/10 відповідач 2 в межах листа-повідомлення від 04.09.2019 № 380558206 та листа відповідача 3 від 02.10.2019 № 05716-18554 надав Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) інформацію стосовно фактичного поділу земельної ділянки кадастровий номер :90:003:0058 на дві окремі земельні ділянки: кадастровий номер :90:003:0071 та кадастровий номер :90:003:0070 і що на земельній ділянці площею 2,2503 га (кадастровий номер :90:003:0071) знаходяться реконструйовані та прийняті в експлуатацію 1 та 2 черги будівництва «Реконструкція майнового комплексу будівель із влаштуванням благоустрою зеленої зони на вул. Ревуцького, 40 у Дарницькому районі м. Києва» (далі - Об`єкт).

Реконструкція майнового комплексу загальною площею 4 021 кв.м. по вул. Ревуцького, 40 у Дарницькому районі м. Києва, в повному обсязі не завершена, оскільки тривають будівельно-монтажні роботи щодо 3 черги Об`єкта. У зв`язку із вищезазначеними обставинами, переоформлення права власності на зазначений об`єкт, який виникне в результаті реконструкції, перебуває в процесі виконання (створення) і відповідно зможе стати предметом (об`єктом) права власності після введення в експлуатацію 3 черги будівництва.

Також до зазначеного листа відповідачем 2 було додано: копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 71604531 від 27.10.2016; копію технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :90:003:0058; копію сертифікату ДАБІ від 05.07.2019 серія ІУ № 813; копію сертифікату ДАБІ від 05.07.2019 серія ІУ № 819; копію сертифікату ДАБІ від 27.08.2019 серія ІУ № 88; копію сертифікату ДАБІ від 27.08.2019 серія ІУ № 99; копія сертифікату ДАБІ від 27.08.2019 серія ІУ № 94; копію експертного звіту № 123/18/2 щодо розгляду проектної документації за проектом «Реконструкція майнового комплексу будівель із влаштуванням благоустрою зеленої зони на вул. Ревуцького, 40 у Дарницькому районі м. Києва» (2 черга будівництва. Коригування); копію додатку до експертного звіту № 123/18/2 щодо розгляду проектної документації за проектом «Реконструкція майнового комплексу будівель із влаштуванням благоустрою зеленої зони на вул. Ревуцького, 40 у Дарницькому районі м. Києва» (2 черга будівництва. Коригування); копію листа ТОВ «БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА» від 29.08.2018 № 125/02/08-2018; копію дозволу ДАБІ на виконання будівельних робіт від 07.03.2018 № ІУ 33.

За змістом ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України «Про оренду землі» визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 цього Закону визначено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, стаття 33 Закону України «Про оренду землі» містить дві різні правові конструкції, а зміст права, підстави та обставини для захисту переважного права орендаря, яке виникає відповідно до частин 1- 5 зазначеної статті, не є тотожними змісту і підставам захисту його права, яке виникає за частиною 6 цієї норми.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на пролонгацію договору).

Суть поновлення договору оренди за змістом частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у «мовчазній згоді».

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав і обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

Відповідно до п. 9.11 Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності міста Києва, затвердженого рішенням Київради від 20.07.2017 № 241/2463 договори оренди земельних ділянок, строк дії яких закінчився, поновлюються на той самий строк без прийняття Київською міською радою рішення про поновлення договору оренди у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення цього строку листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі та за умови згоди орендаря на приведення розмірів орендної плати за земельну ділянку та інших умов договору у відповідність до вимог законодавства, а також у випадку внесення змін до змісту договору в частині виключення слів "будівництва", "реконструкції", "реставрації", в разі здійснення цих робіт та надання матеріалів та документів, що їх підтверджують (сертифікат прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, декларація про готовність об`єкта до експлуатації тощо).

Як вже було зазначено вище, строк дії Договору від 01.12.2016 зареєстрованого в реєстрі за №265 про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 05.12.2014 за №198 у відповідності до п.3.1 Договору закінчився 05.12.2019 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що доказів направлення на адресу відповідача 2 (орендаря) заперечень стосовно поновлення відповідного договору оренди землі протягом одного місяця після його закінчення (а саме у період з 05.12.2019 року до 05.01.2020 року) суду не було надано.

Колегія суддів погоджується, що судом першої інстанції було надано належну оцінку доводам відповідача 3 викладеним у поясненнях від 10.06.2020 № 08/230-822, проте, з наведених пояснень та доданих до них документів не вбачається факту заперечення у поновленні відповідного договору оренди землі, а також факту повідомлення Київською міською радою відповідача 2 про наявність заперечень у такому поновленні.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач 2 після закінчення строку дії Договору оренди землі, продовжував користуватися відповідною земельною ділянкою та належно виконувати свої обов`язки за Договором, а також заперечень стосовно поновлення спірного Договору оренди землі протягом одного місяця після його закінчення (а саме у період з 05.12.2019 року до 05.01.2020 року) відповідачем 3 не було направлено відповідачу 2.

Отже, у відповідності до вимог частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» Договір від 01.12.2016 зареєстрований в реєстрі за № 265 про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 05.12.2014 за № 198 вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені таким договором, з 05.12.2019 до 05.12.2022 відповідно.

Тобто, посилання скаржника на ту обставину, що оскаржувані рішення реєстратора в порушення приписів ст. ст. 10, 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прийняті і зареєстровані на підставі договорів, які припинили своє існування та не мали законодавчих підстав для пролонгації, є такими, що не відповідають дійсності та не можуть бути підставами для задоволення позову.

Стосовно посилань скаржника на ту обставину, що оскаржувані реєстраційні рішення є незаконними оскільки визначають реєстрацію права користування земельними ділянками на підставі припиненого договору, а також посилання на ту обставину, що рішення відповідача 1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям індексного розділу), індексний номер: 51088980 від 12.02.2020 09:38:14 та рішення відповідача 1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям індексного розділу), індексний номер: 51088077 від 12.02.2020 09:13:25 є протиправними і такими, що підлягають скасуванню, прийняті за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав визначених ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», колегія суддів зазначає наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, мав місце поділ земельної ділянки, площею 2,3122 га (кадастровий номер :90:003:0058), яка є предметом відповідного Договору від 01.12.2016 зареєстрований в реєстрі за № 265 про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 05.12.2014 за № 198.

Відповідно до п. 10.2 Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності міста Києва, затвердженого рішенням Київради від 20.07.2017 № 241/2463 Замовником розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки виступає зацікавлена особа.

З метою приведення невідповідностей наявних в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку, площею 2,3122 га (кадастровий номер :90:003:0058) у відповідність до фактичних даних встановлених, встановлених зокрема, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 у справі №826/13259/18, відповідачем 2 було вжито заходів стосовно складання необхідної технічної документації, в результаті чого відбувся поділ такої земельної ділянки.

Так, у відповідності до заяви відповідача 2 від 19.02.2019 № К-38158 останній звернувся до Київської міської ради з метою розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, площею 2,3122 га (кадастровий номер :90:003:0058) для експлуатації та обслуговування комплексу будівель торгівельного та адміністративного призначення і благоустрою зеленої зони на вул. Ревуцького, 40 у Дарницькому районі м. Києва.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про землеустрій» та рішення Київради від 20.07.2017 № 241/2463, Департамент земельних ресурсів надає згоду на поділ зазначеної земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Києва.

Листом від 01.03.2019 № ЗПГ - 0397 Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив, що матеріали справки-клопотання № К-38158 (стосовно поділу земельної ділянки, площею 2,3122 га з кадастровим номером :90:003:0058) передані розробникові документації із землеустрою, інформація про якого внесена до міського земельного кадастру, для виконання робіт із землеустрою та складання відповідної документації за окремим зверненням заявника.

На підставі зазначеного, ТОВ «Земспецпроект груп» було розроблено і сформовано технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, площею 2,3122 га (кадастровий номер :90:003:0058).

Така технічна документація із землеустрою була погоджена Департаментом земельних ресурсів згідно із листом від 03.06.2019 № 05716-10503.

Як вже зазначалось, у відповідності до листів відповідача 2 від 02.10.19 №№359/10 та 360/10, а також згідно із листом від 29.10.2019 № 361/10 відповідачем 2 було повідомлено відповідача 3, що 19.06.2019 року відповідно до технічної документації із землеустрою щодо поділу і об`єднання земельних ділянок здійснено фактичний поділ земельної ділянки, площею 2,3122 га (кадастровий номер :90:003:0058) на дві окремі земельні ділянки: площею 2,2503 га (кадастровий номер :90:003:0071); площею 0,0619 га (кадастровий номер :90:003:0070).

Відомості про зазначені земельні ділянки, згідно із вимог діючого законодавства внесені до Державного земельного кадастру, що підтверджується наявними матеріалах справи витягами з Державного земельного кадастру про відповідні земельні ділянки.

Згідно із п. 54 Порядку Державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин.

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що сам факт технічного поділу земельної ділянки та відображення таких відомостей в Державному земельному кадастрі не вказує, що відповідні земельні ділянки стали окремими об`єктами цивільних правовідносин, оскільки відповідні новоутворені земельні ділянки стали окремими об`єктами цивільних правовідносин лише після реєстрації права власності на такі земельні ділянки у відповідному Державному реєстрі.

Згідно із приписами п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За наявними в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно даними новостворені внаслідок поділу земельної ділянки площею 2,3122 га (кадастровий номер :90:003:0058) земельні ділянки - площею 2,2503 га (кадастровий номер :90:003:0071); - площею 0,0619 га (кадастровий номер :90:003:0070) зареєстровані на праві власності за відповідачем 3 - Київрадою 12.02.2020.

Тобто, фактичний поділ земельної ділянки площею 2,3122 га з кадастровим номером :90:003:0058 відбувся 12.02.2020.

Такий поділ відбувся після поновлення (яке відбулось з 05.12.2019) дії Договору від 01.12.2016 № 265 про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 05.12.2014 за №198.

Таким чином, у користуванні відповідача 2 залишилась та сама земельна ділянка площею 2,3122 га (кадастровий номер :90:003:0058) розподілена на дві ділянки, тому у даному випадку факт відповідного поділу не є підставою для задоволення позовних вимог.

З вказаних підстав, також безпідставними є посилання скаржника на ту обставину, що оскаржувані рішення реєстратора та правочин про продовження (поновлення) підлягають визнанню недійсними, оскільки прийняті відносно земельних ділянок кадастровий номер :90:003:0071 та кадастровий номер :90:003:0070, в той час як договори, що стали підставою прийняття таких рішень та здійснення реєстраційних дій стосуються земельної ділянки кадастровий номер :90:003:0058.

Стосовно реєстрації права користування земельними ділянками площею 2,2503 га (кадастровий номер :90:003:0071); - площею 0,0619 га (кадастровий номер :90:003:0070), суд першої інстанції правомірно зауважив наступне.

У відповідності до приписів п. 1 та 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до абз. 1. ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що набуваються на підставі договору за умови його поновлення, містяться в Державному реєстрі прав з дня державної реєстрації набуття речового права.

У разі подання стороною договору заяви про виключення з Державного реєстру прав відомостей про поновлення договору державний реєстратор виключає такі відомості з Державного реєстру прав і після закінчення строку дії договору державна реєстрація речового права, похідного від права власності, припиняється за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав (абз. 3, 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру прав відомостей про поновлення договору до закінчення строку дії договору, за умови його поновлення після закінчення строку дії договору, державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав (абз. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості з яких би вбачалось, що Державному реєстратору від Київської міської ради надходили будь-які заяви з приводу виключення з Державного реєстру прав відомостей про відповідний договір оренди, в той же час, в матеріалах справи наявні документи (копія листа-повідомлення ТОВ «КОЗАК» від 04.09.2019 № 380558206; копія листа від 01.03.2019 № ЗПГ - 0397 Департаменту земельних ресурсів; копія технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, площею 2,3122 га (кадастровий номер :90:003:0058); витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки площею 2,2503 га (кадастровий номер :90:003:0071); - площею 0,0619 га (кадастровий номер :90:003:0070); договір оренди земельної ділянки від 05.12.2014 зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П за № 198; Договір від 01.12.2016 № 265 про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 05.12.2014 за № 198;) з яких вбачається поновлення відповідного Договору та міститься інформація про подальший, після відповідного поновлення, поділ земельної ділянки, яка є його предметом на дві окремі земельні ділянки.

Враховуючи наведене, Державний реєстратор, яким у даному випадку виступив приватний нотаріус в порядку приписів абз. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» абсолютно правомірно відобразив в Державному реєстрі прав факт продовження відповідного договору оренди на той самий строк за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав та вказав, що таке продовження (поновлення) стосується ділянки площею 2,2503 га (кадастровий номер :90:003:0071); та площею 0,0619 га (кадастровий номер :90:003:0070), які утворені виключно внаслідок та за рахунок поділу земельної ділянки, площею 2,3122 га (кадастровий номер :90:003:0058).

В контексті зазначеного необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню є вимоги позивача про скасування рішень реєстратора із посиланням на ту обставину, що оскаржувані рішення та правочин про продовження (поновлення) прийняті відносно земельних ділянок кадастровий номер :90:003:0071 та кадастровий номер :90:003:0070 в той час як договори, що стали підставою прийняття таких рішень та здійснення реєстраційних дій стосуються земельної ділянки кадастровий номер :90:003:0058.

Судом першої інстанції також правомірно не було взято до уваги доводи позивача з приводу того, що в межах Договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів від 05.12.2014 № 198 з урахуванням Договору від 01.12.2016 № 265 про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 05.12.2014 за № 198 та за результатами його виконання відповідач 2 з 2017 року невірно та у неналежних розмірах, обчислювався та сплачувався податок на землю внаслідок чого утворилась значна заборгованість, яка наявна та не погашена відповідачем 2 і на сьогодні.

Проте, скаржником відповідно до ст.ст.76, 77 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного вище твердження.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано було зауважено, що відповідачем 2 надано до справи податкову звітність зі сплати податку на землю (орендної плати) за період з 01.01.2017 по 01.01.2020 та докази сплати відповідних задекларованих значень.

Відсутність заборгованості зі сплати орендної плати за землю (земельного податку) підтверджується і листом Головного Управління ДПС у м. Києві від 10.09.2019 № 4219/26-15-51-12-13 де зазначено, що станом на 10.09.2019 за відповідачем 2 не обліковується заборгованості зі сплати податків.

З огляду на що, безпідставними є посилання скаржника на ту обставину, що оскаржувані рішення реєстратора в порушення приписів ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», прийняті і зареєстровані без урахування тієї обставини, що у відповідача 2 з 2017 року існує заборгованість зі сплати земельного податку, тобто не належне виконання умов правочину.

Стосовно посилання позивача скаржника на невиконання відповідачем 2 умов пункту 8.3 Договору оренди земельної ділянки від 05.12.2014 з урахуванням Договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2016, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п. 8.3 Договору оренди земельної ділянки від 05.12.2014 з урахуванням Договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2016, орендар має право за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно - побутові та інші будівлі і споруди.

Позивач стверджує, що орендодавець відповідної згоди на зведення об`єкту «Реконструкція майнового комплексу будівель із влаштуванням благоустрою зеленої зони на вул. Ревуцького, 40 у Дарницькому районі м. Києва» не надавав, у зв`язку із чим, має місце порушення умов Договору оренди, що є підставою для визнання недійсним правочину з поновлення Договору оренди від 05.12.2014 з урахуванням Договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2016 на новий строк.

З цього приводу слід зауважити, що відповідно до умов п.8.4 Договору оренди від 05.12.2014 з урахуванням Договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2016, орендар зобов`язаний у разі необхідності проведення реконструкції чи нового будівництва питання оформлення дозвільної та проектно-кошторисної документації вирішувати в порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до ч. 6 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Згідно із приписами ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», основною складовою вихідних даних є містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), з доданим до неї пакетом документів.

Отже, з метою отримання містобудівних умов та обмежень замовник мав чітко та доступно повідомити уповноважений орган з питань містобудування та архітектури про об`єкт, який він збирається звести на належній йому земельній ділянці, та його параметри.

В межах м.Києва таким уповноваженим органом виступає Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Департаментом містобудування та архітектури КМДА) відповідно до Положення про відповідний департамент, затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.01.2011 №90 (у редакції розпорядження від 29.12.2014 №1550).

Відповідно до п.1 згаданого Положення, Департамент є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується Київському міському голові, підзвітний та підконтрольний Київській міській раді.

Тобто, направлення замовником заяви про надання містобудівних умов та обмежень із наведеними у ній та доданих документах намірами щодо забудови земельної ділянки по суті є повідомленням про них самої Київської міської ради (в особі уповноваженого структурного підрозділу її виконавчого органу).

За результатами відповідного звернення, Департаментом містобудування та архітектури КМДА було надано відповідачеві 2 та позивачеві містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для зведення об`єкту будівництва «Реконструкція майнового комплексу будівель із влаштуванням благоустрою зеленої зони на вул. Ревуцького, 40 у Дарницькому районі м. Києва» за №204/17/012/009-17 від 15.02.2017.

Цільове призначення земельної ділянки - для експлуатації та обслуговування комплексу будівель торговельного та адміністративного призначення і благоустрою зеленої зони.

Функціональне призначення - частково територія громадських будівель та споруд, частково - територія зелених насаджень загального користування - відповідно до Генерального плану міста Києва та проект планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 №370/1804 та рішення Київської міської ради від 18.09.2008 №274/274 (п.2 внесено зміни до Генерального плану міста Києва та проекту його приміської зони на період до 2020 року, а саме переведено земельну ділянку з території комунально - складської та зони зелених насаджень до території громадських будівель і споруд).

На підставі вказаних Містобудівних умов і обмежень та у відповідності до техніко - економічних показників Об`єкту, наведених у них, було розроблено та затверджено проектну документацію по об`єкту, проведено її експертизу, на підтвердження чого спеціалізованою експертною організацією ТОВ «БУДПРОЕКТЕКСПЕРТИЗА» надано відповідні експертні звіти, а саме: № 3-164-16-ЕП/КО від 24.11.2016, №3-039-17-ЕП/КО від 17.03.2017 та №123/18/1 від 20.08.2018 на 1 чергу будівництва; № 3-006-17-ЕП/КО від 16.06.2017 та №123/18/2 від 28.08.2018 на 2 чергу будівництва; № 3-196-17-ЕП/КО від 22.03.2017 та №123/18/3 від 28.08.2018 на 3 чергу будівництва.

В подальшому позивачем та відповідачем 2 було отримано дозволи на виконання робіт від Державної архітектурно будівельної інспекції України по всіх трьох чергах будівництва Об`єкту, так само як і сертифікати, які підтверджують готовність частини складових Об`єкту до експлуатації.

Згідно з приписами ч.5 ст. 20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :90:003:0058, :90:003:0071 та :90:003:0070, вони належать до категорії земель житлової та громадської забудови.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Як зазначалось вище, відповідачем 2 отримано містобудівні умови та обмеження на здійснення реконструкції майнового комплексу будівель із влаштуванням благоустрою зеленої зони.

Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010, землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше) та для розміщення громадських будівель і споруд (офісних будівель, торговельних будівель та ін.) та інших об`єктів загального користування, належать до категорії земель житлової та громадської забудови.

Таким чином, здійснення реконструкції майнового комплексу будівель із влаштуванням благоустрою зеленої зони на земельній ділянці на вул. Ревуцького, 40 у Дарницькому районі м. Києва, враховуючи факт отримання Містобудівних умов і обмежень на її забудову, не може вважатись порушенням договору, а дозвіл на зведення Об`єкту у розумінні пунктів 8.3, 8.4. Договору оренди від 05.12.2014 надано відповідачем 3 в особі Департаменту містобудування та архітектури внаслідок видачі МУО від 15.02.2017 за №204/17/012/009-17.

До того ж, матеріали справи не містять доказів того, що з моменту отримання містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки для зведення Об`єкта, від відповідача 3 як сторони Договору або від структурних підрозділів виконавчого органу надходили зауваження чи претензії щодо невиконання відповідачем 2 умов п.8.3 Договору оренди в частині отримання письмової згоди на зведення Об`єкту.

Все зазначене вище вказує на безпідставність посилань позивача на ту обставину, що оскаржуваний правочин про продовження (поновлення) Договору оренди земельної ділянки від 05.12.2014, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П за №198 з урахуванням Договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2016, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П за № 265, вчинений за відсутності належного виконання відповідачем 2 своїх обов`язків за Договором оренди, тобто при недотриманні приписів визначених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», а його зміст суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог, відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКА" ЛТД на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 у справі №910/3753/20 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 у справі №910/3753/20 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали справи №910/3753/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 05.10.2020.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

Б.М. Поляков