РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020 м. КиївСправа № 910/4520/20

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТРАНС ЛТД";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТЕЦЯ-ОСТ";

про: витребування майна із чужого незаконного володіння.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТРАНС ЛТД" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТЕЦЯ-ОСТ" (далі - відповідач) про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги мотивовані наявністю підстав для витребування у відповідача належного позивачу майна, оскільки таке майно знаходиться у володінні відповідача без достатніх правових підстав.

Ухвалою господарського суду від 27.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4520/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною (предметом даного спору є витребування майна із чужого незаконного володіння, вартість якого не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи).

Приписами частини 2 другого розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ (далі - Закон № 731-ІХ) встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон № 731-ІХ набрав чинності 17.07.2020.

Відтак, останній день процесуальних строків, з урахуванням пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, є 06.08.2020.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням безпідставності поданого позову, оскільки між сторонами спору не існує жодних договірних відносин.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про те, що предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально визначеного майна з чужого незаконного володіння. Також в поданій до суду відповіді на відзив позивач заперечив про заявлений відповідачем розмір витрат на правову допомогу.

Клопотання позивача про залучення до участі у справі товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА МЕГАБУДІНВЕСТ" в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору судом відхилена, оскільки рішення у даному спорі не вплине на права та обов`язки такого товариства.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як орендодавцем, та товариством з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА МЕГАБУДІНВЕСТ", як орендарем, укладено договір оренди будівельної битовки від 08.05.2019 № 28-05/2019 № б/н (далі - Договір), відповідно до предмету якого в порядку та на умовах Договору позивач передає, а орендар приймає у строкове платне користування дві будівельних бітовки (№ 168 та № 90) та комплектацію, у разі комплектування битовок ліжками, ковдрами, подушками та матрасами, а також столами, стільцями, обігрівачами, кондиціонерами, тощо, згідно п. 1.2.5 Договору (далі - об`єкт оренди), що належить позивачу на праві власності (п.п. 1.1, 1.2.2 Договору).

Пунктами 3.2, 8.1 Договору передбачено, що об`єкт оренди вважається переданим в оренду та повернутий з оренди з моменту підписання акту приймання-передачі, який є невід`ємною частиною Договору.

Положеннями пункту 9.7 Договору передбачено, що у разі невиконання орендарем зобов`язань за Договором, позивач вправі стягнути завдані йому збитки за рахунок майна та коштів орендаря у встановленому чинним законодавством порядку.

Між сторонами Договору підписаний та скріплений відбитками печаток акт прийому будівельної битовки до Договору від 09.05.2019 № б/н, відповідно до якого позивач передав а орендар прийняв об`єкт оренди за Договором.

Приписами частини 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА ФІРМА МЕГАБУДІНВЕСТ" Договір за своєю правовою природою є договором найму (оренди), тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 58 Цивільного кодексу України та параграфу 5 Господарського кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення викладені в ч. 1 ст. 283 ГК України.

Позивач зазначає, що у грудні 2019 сторони Договору домовились про припинення оренди будівельної бітовки № 90 та її повернення позивачу, проте, відповідач листом від 06.12.2019 № 112 повідомив позивача про неможливість повернення такого майна, оскільки останнє перебуває на території будівельного майданчика на якому здійснюються будівельні роботи відповідно до договору підряду, укладеного між відповідачем та орендарем, а останній не надає дозвіл на вивезення будівельної бітовки № 90 з території такого будівельного майданчика.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Положенням частини 3 ст. 285 Господарського кодексу України встановлено, що орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Аналогічне правило закріплено в ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Приписами частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, жодних договірних відносин між сторонами спору не існує, що сторони не заперечують.

Таким чином, при зверненні до господарського суду позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права та невірно визначений відповідач у даному спорі, оскільки між сторонами спору відсутні будь-які зобов`язальні відносини, в той час як зобов`язаною особою з повернення орендованого майна є орендар, а не відповідач і наявність такої зобов`язаної особи виключає можливість витребування майна у іншої особи (відповідача).

Заперечення позивача викладені у відповіді на відзив судом відхилені, оскільки, як сам зазначає позивач, предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально визначеного майна з чужого незаконного володіння.

При цьому, об`єкт оренди за Договором був переданий орендарю на підставі Договору, й відповідно, у випадку неповернення об`єкта оренди настають наслідки, передбачені законом та Договором, що виключає витребування такого майна у інших осіб.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 та пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати позивача у вигляді витрат на правову допомогу, покладаються на позивача.

Також відповідач просить суд покласти на позивача витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами частини 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Так в поданому до суду відзиві на позов адвокат Олійник О.С. зазначає, що відповідно до додатку № 5 до договору про надання правової допомоги від 10.04.2019 № 436/19 витрати на правничу допомогу складають 13.000,00 грн., які сплачені відповідачем 01.06.2020, що підтверджується випискою з особового рахунку, засвідчена копія якої додана до відзиву.

Виходячи зі сукупності наведених обставин та норм права, для того, щоб гонорар адвоката був віднесений до складу судових витрат, такий гонорар має бути сплачено саме адвокату, а не на користь юридичної особи або фізичної особи-підприємця.

Таким чином, з огляду на те, що відповідачем сплачено 13.000,00 грн. не адвокату, а на користь фізичної особи-підприємця то вказана сума не може бути віднесена до судових витрат та не підлягає розподілу між сторонами даного спору за правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац