ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 вересня 2020 року Справа № 903/269/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейл" , м.Хмельницький

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАРЛІЗ ЛТД", м.Луцьк

про стягнення 463 816,05 грн.

Головуючий суддя Шум М. С.

Секретар судового засідання: Вижовець М. О.

Представники сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нейл" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАРЛІЗ ЛТД" про стягнення 463 816,05 грн. заборгованості, з яких: 338 826,21 грн. основного боргу, 990,70 грн. інфляційних втрат, 90 116,52 грн. пені, 33 882,62 грн. штрафу та 6 957,24 грн. витрат по сплаті судового збору.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки № 25947 від 01.04.2019 року в частині оплати товару.

Ухвалою суду від 22.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.07.2020 розгляд підготовчого засідання призначено на 11.08.2020.

Суд протокольною ухвалою від 11.08.2020 постановив підготовче засідання у справі відкласти.

Ухвалою від 08.09.2020 прийнято та долучено до матеріалів справи відзив ТзОВ «ШАРЛІЗ ЛТД».

Протокольною ухвалою від 08.09.2020 суд закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 29.09.2020 на 10 год. 40 хв.

Позивач уповноваженого представника в судове засідання 29.09.2020 не направив, водночас на адресу суду 21.09.2020 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника товариства та про підтримання заявлених позовних вимог повністю.

Представник відповідача 29.09.2020 звернувся до суду з заявою про часткове визнання основної заборгованості на суму 338 826.21грн. та 2 311,86 грн. інфляційних втрат. Щодо стягнення з відповідача 90 116.52 грн. пені та 33 882.62 грн. штрафу надав суду заперечення, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами, -

встановив:

01.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нейл (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ШАРЛІЗ ЛТД" (далі - покупець) було укладено договір поставки № 25947 (далі - договір поставки).

Згідно п 1.1 договору поставки постачальник зобов`язується поставляти на умовах, у строки та в порядку встановлених договором поставки товар і передати його у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах та в порядку передбаченому договором поставки.

Відповідно до п. 1.2 договору поставки асортимент, кількість та ціна товару, що поставляється, визначається в накладних на товар.

Поставка Товару здійснюється окремими партіями на підставі прийнятих Постачальником до виконання Замовлень Покупця. Партією Товару є Товар, що поставлений по одній товарній накладній (п. 2.1 договору).

Згідно умов п. 6.3 Договору Покупець зобов`язується оплатити 100% вартості товару в гривнях України протягом 14 днів з моменту його поставки в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, визначений в даному Договорі або іншим способом не забороненим законодавством України.

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач отримав товар на загальну суму 528 793.07 грн., що підтверджується видатковими накладними № 421600 від 06.06.2019 та № 428358 від 27.06.2019 (а.с. 8-9).

Відповідач частково розрахувався за отриманий товар у сумі 189 966.86 грн., що підтверджується доданими позивачем до матеріалів справи платіжними дорученнями № 341 від 03.10.2019 на суму 20 000,00 грн., № 431 від 04.12.2019 на суму 50 000.00 грн., № 332 від 27.09.2019 на суму 15 000.00 грн., № 308 від 16.09.2019 на суму 50 000.00 грн., №302 від 06.09.2019 на суму 30 000.00 грн. та за №271 від 30.08.2019 на суму 20 000.00 грн. (а.с. 10-15).

12.09.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію № 1111 з вимогою сплатити заборгованість, однак претензія залишилась відповідачем без виконання.

Відповідно до ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що в даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер поставки товару, укладений між ними Договір предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи основна заборгованість відповідача перед позивачем з оплати товару по договору поставки складає 338 826.21 грн., що не заперечується сторонами.

З огляду на зазначене вище, враховуючи укладення між сторонами договору, відпуск позивачем на виконання його умов відповідачу товару, отримання його відповідачем та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення основної заборгованості в сумі 338 826.21 грн. підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 90 116,52 грн. за період з 21.06.2019 по 06.04.2020 та штрафу 10% від несплаченого вчасно товару в сумі 33 882,62 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7.2 Договору передбачено, що за порушення строків поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непоставленого товару. У випадку несвоєчасної або неповної оплати Товару відповідно до п. 6.4, цього Договору Покупець на вимогу Постачальника сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцяти днів додатково стягується штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від вартості несплаченого вчасно товару.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України ,якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок пені, що здійснений позивачем, вважає її нарахування підставними та такими, що підлягають до стягнення з відповідача в сумі 90 116,52 грн .

Щодо нарахування штрафу у розмірі 10% від вартості несплаченого вчасно товару суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7.3 договору поставки за прострочення відповідачем оплати понад тридцяти днів додатково стягується штраф у розмірі 10% від вартості несплаченого вчасно товару.

Оскільки відповідач прострочив оплату товару більше як на тридцять днів, то з нього на підставі п. 7.3 договору слід стягнути 33 882,62 грн. грн. штрафу у розмірі 10% від суми заборгованості.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім зазначеного вище, позивач просить стягнути з відповідача 990,70 грн. втрат від інфляції нарахованих за період з липень 2019 - лютий 2020.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Нараховані позивачем 990,70 грн. втрат від інфляції за період з липень 2019 - лютий 2020 підставні та підлягають до стягнення .

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 6 957,24 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід віднести на нього.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд-

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАРЛІЗ ЛТД" (43020, м. Луцьк, вул. Молодогвардійська, 2а ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Нейл (29009, м. Хмельницький, вул. М. Красовського, 64, ) 338 826,21 грн. основного боргу, 990,70 грн. інфляційних втрат, 90 116,52 грн. пені, 33 882,62 грн. штрафу та 6 957,24 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

06.10.2020

Суддя М. С. Шум