ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2020м. ДніпроСправа № 904/3962/20

За позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 11 355 грн. 90 коп.

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" вартість недостачі вантажу у розмірі 11 355 грн. 90 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час перевезення відповідачем вантажу відбулась його часткова втрата.

Ухвалою господарського суду від 28.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

14.08.2020 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 12.08.2020 № НЮс-06/1435, в якому зазначив, що за приписами ст. 115 Статут залізниць вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження суми фактично завданої шкоди, оскільки при розрахунку використано вартість вантажу, що визначена у рахунку-фактурі від 08.03.2020 № 0803-2, складеному постачальником ТОВ «Д.Трейдінг», в той час як відправником вантажу за залізничною накладною № 46372835 є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Крім того, вказує, що позивачем не правильно визначено масу нестачі вантажу, оскільки при обчисленні природної втрати застосовано норма природної втрати, яка складає 1% для мінерального палива. У графі №50 залізничних накладних зазначено: "Вантаж змерзається". Таким чином, спірні вантажі відправлені у вологому стані, відтак має застосовуватись норма природної втрати, яка складає 2%. За контррозрахунком відповідача вартість нестачі складає 8 294 грн. 84 коп. Просив у позові відмовити.

Господарський суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ, який набув чинності 17.07.2020, п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України викладено в наступній редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до п. 2 розділу ІІ вказаного Закону від 18.06.2020 № 731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Господарський суд зазначає, що відповідь на відзив в порядку ст. 184 Господарського процесуального кодексу України або клопотання позивача про продовження строку на її надання відповідно до п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ, до суду не надходили.

Отже, слід вважати, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі та надані всі наявні докази на підтвердження вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2019 між Акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Д.Трейдінг" (постачальник) укладено договір постачання № 1-1-2019/014 (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вугільну продукцію, надалі вугілля, за марочним складом, ціною та в кількості, наведеними у відповідних специфікаціях до договору (п. 1.1 договору).

За змістом п. 1.2 договору обсяги та строки (періоди) постачання вугілля узгоджуються сторонами шляхом підписання відповідних специфікацій до договору.

Відповідно до п. 2.1 договору вугілля, вказане у специфікації до цього договору, постачається на умовах СРТ станція Запоріжжя-Ліве, згідно Міжнародних правил тлумачення комерційних термінів ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року, з урахуванням умов, положень та застережень, які є у цьому договорі (базисні умови постачання), якщо інші умови поставки не будуть погоджені сторонами додатково у відповідній специфікації до договору.

Вугілля постачається партіями, залізничним транспортом у справних полу вагонах навалом. Мінімальна партія відвантаження 1 полувагон (п. 2.3 договору).

Згідно із п. 3.1 договору ціна (базова договірна ціна) вугілля встановлена на базисних умовах постачання, передбачених цим договором, та визначається сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

Фактична договірна ціна вугілля, яке постачається за цим договором, буде розрахована за фактом приймання вугілля, з урахуванням положень цього договору (п. 3.2 договору).

За умовами п. 4.1 договору оплата вугілля проводиться покупцем у національній валюті України шляхом банківського переводу грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах повної 100% попередньої оплати вартості вугілля, що підлягає поставці у відповідному періоді, протягом 5 банківських днів з моменту надання постачальником рахунку на передплату, але не пізніше дати початку поставки вугілля.

Фактична вартість вугілля, що відвантажується, вказується у рахунках, які надаються постачальником у відповідності до п. 2.4 цього договору.

Відповідно до п. 10.2 договору цей договір набуває чинності з моменту (дати) його підписання обома сторонами (дати початку строку дії договору). Сторони встановлюють, що дата закінчення строку дії договору визначається наступним чином: при належному виконанні обома сторонами своїх обов`язків, обумовлених цим договором, датою припинення строку дії договору є 31.01.2022. а у разі невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов`язань щодо цього договору, датою припинення строку дії договору є дата повного та належного виконання сторонами (у відповідності з умовами даного договору) усіх прийнятих на себе за договором зобов`язань.

01.04.2019 сторонами укладено специфікацію № 829759 до договору, відповідно до якої постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити вугілля у кількості 4000,00 т, на загальну суму 17 880 000,00 грн., на умовах поставки СРТ- станція Запоріжжя-Ліве в період з 01.04.2019 по 09.05.2019 (а.с.32).

Вантажовідправником (виробником) відповідно до вказаної специфікації є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

20.02.2020. постачальник виставив покупцю рахунок на оплату від 20.02.2020 № 2002-7 (передоплата за поставку вугілля у відповідному періоді), який сплачено покупцем, що підтверджується платіжним дорученням від 12.02.2020 №3441692 (а.с. 18, 19).

На виконання умов, зазначених у специфікації, 07.03.2020 зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" здійснило відправлення вантажу вугілля кам`яне марки г-газовий у вагонах № 64053218, № 62966080 на станцію Запоріжжя - Ліве Придніпровської залізниці, за залізничною накладною № 46372835 (одержувач Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів").

Під час видачі вантажу з перевіркою, була встановлена вагова недостача продукції у вагоні № 64053218. За вказаним фактом був складений комерційний акт № 460005/241 від 11.03.2020.

У розділі "Д" комерційного акту № 460005/241 від 11.03.2020 зазначено: На підставі акту загальної форми № 41567 від 10.03.2020 станції Запоріжжя-Ліве проведена комісійна видача вантажу вантажоодержувачу, що прибув за відправкою, вказаною на лицевий стороні цього акту, зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача № 0120 огляд перевірка 05.03.2020, приймальником поїздів ОСОБА_1 , прийомоздавальник заводу ОСОБА_2 , слідчий Заводського ВП Будей В.О., у присутності заступника начальника станції Тетері О.М. Згідно перевізного документа у вагоні № 64053218 значиться нетто 57200 кг, тара 23600/23650 кг. Фактично виявилось брутто 80000 кг, тара з документу 23650 кг, нетто 56350 кг, що менш ніж зазначено у документі на 850 кг. У комерційному відношенні навантаження у вагоні шапкою, вище бортів на 10 см. Вантаж марковано вапном, що відповідає перевізному документу. Порушене маркування, виїмка: над 1-2 люками довжиною 200 см шириною 280 см глибиною 40 см. Відсутній вантаж у вагоні вміститись міг. У технічному відношенні вагон справний, бездвірний, люка закриті, течі вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінились. Зав. вантажного двору відсутній.

Під час видачі вантажу з перевіркою, була встановлена вагова недостача продукції у вагоні № 62966080. За вказаним фактом був складений комерційний акт № 460005/242 від 11.03.2020.

У розділі "Д" комерційного акту № 460005/242 від 11.03.2020 зазначено: На підставі акту загальної форми № 41566 від 10.03.2020 станції Запоріжжя-Ліве проведена комісійна видача вантажу вантажоодержувачу, що прибув за відправкою, вказаною на лицевий стороні цього акту, зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача № 0120 огляд перевірка 05.03.2020, приймальником поїздів Дементьєвою Г.М., прийомоздавальник заводу ОСОБА_2 , слідчий Заводського ВП Будей В.О., у присутності заступника начальника станції Тетері О.М. Згідно перевізного документа у вагоні № 62966080 значиться нетто 54950 кг, тара 23500/23350 кг. Фактично виявилось брутто 74960 кг, тара з документу 23350 кг, нетто 51610 кг, що менш ніж зазначено у документі на 3340 кг. У комерційному відношенні навантаження у вагоні шапкою, вище бортів на 10 см. Вантаж марковано вапном, що відповідає перевізному документу. Порушене маркування, виїмка: праворуч над 1-7 люками довжиною 1050 см шириною 200-260 см глибиною 30-50 см. Відсутній вантаж у вагоні вміститись міг. У технічному відношенні вагон справний, бездвірний, люка закриті, течі вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінились. Зав. вантажного двору відсутній.

Як вбачається з рахунку фактури № 0803-2 від 08.03.2020, складеного постачальником на дату відвантаження вугілля, вказана відправка здійснена на підставі договору постачання від 28.02.2019 № 1-1-2019/014. Фактична вартість 1 тони вантажу без ПДВ становить 3084,50 грн.

Позивач вважає, що нестача вантажу у спірних вагонах виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу. Позивач просить стягнути з відповідача вартість нестачі кам`яного вугілля, яка відповідно до розрахунку складає 11 355 грн. 90 коп., що і є причиною спору.

Предмет доказування у даній справі становлять наступні обставини:

- здійснення відповідачем перевезення вантажів за залізничною накладною № 46372835 на користь позивача;

- наявність або відсутність вагової недостачі продукції у вагонах № 64053218, № 62966080;

- вартість вагової недостачі вантажу у вагонах № 64053218, № 62966080;

- наявність або відсутність вини відповідача у виникненні вагової недостачі вантажу у вагонах № 64053218, № 62966080.

Позивач у підтвердження обставин, якими обґрунтовує заявлені вимоги та які входять до предмета доказування в даній справі, надав: договір постачання від 28.02.2019 № 1-1-2019/014; специфікацію № 829759 від 01.04.2019 до вказаного договору; рахунок на оплату від 20.02.2020 № 2002-7; рахунок фактуру від 08.03.2020 № 0803-2; платіжне доручення від 27.02.2020 № 344691; залізничну накладну № 46372835; комерційні акти № 460005/241, № 460005/242 від 11.03.2020; розрахунок суми позову.

На підтвердження викладених у відзиві на позовну заяву заперечень відповідач надав контр розрахунок суми позову.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі (частини 1, 2 ст. 306 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

За норами ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством (частини 2, 3 ст. 308 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Згідно ст. ст. 110, 111, 113 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, (далі - Статут) залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли, зокрема, вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу (абз. 3 та 4 п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення).

Залізниця прийняла вагони № 64053218, № 62966080 без будь-яких зауважень щодо повноти завантаження, технічного стану. Наведене свідчить, що на момент передачі вказаних вагонів з вантажем залізниці до перевезення були відсутні будь-які зазори, нещільності тощо, що могли привести до втрати вантажу при перевезенні.

За вказаних обставин, відповідальність за втрату вантажу під час перевезення слід покласти на залізницю.

Так, ст. 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема обставин невідповідності маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 Цивільного кодексу України. Зокрема даною нормою закону передбачено, що шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У разі втрати або нестачі вантажу за заподіяну при перевезенні шкоду перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає (ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно п. 14 Інструкції П-6 перевірка ваги нетто здійснюється у порядку, встановленому стандартами, технічними умовами та іншими обов`язковими для сторін правилами.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, - при перевезенні вантажів у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, - для мінерального палива.

З огляду на те, що кам`яне вугілля є твердим мінеральним паливом і у залізничній накладній № 46372835 відсутні відомості щодо прийняття залізницею до перевезення вантажу у вологому стані (зазначено вантаж у твердому стані), суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення відповідальної недостачі вугілля з урахуванням норми недостачі, яка становить 1% маси, - для мінерального палива.

Таким чином, відповідальна недостача вугілля під час перевезення становить:

- у вагоні № 64053218 маса нетто 57200 кг, норма недостачі 57200кг х 1% = 572 кг, відповідальна недостача складає 850 кг 572 кг = 278 кг (0,278 тн);

- у вагоні № 62966080 маса нетто 54950 кг, норма недостачі 54950 кг х 1% = 550 кг, відповідальна недостача складає 3340 кг 550кг = 2790 кг (2,790 тн).

Вартість вагової недостачі вугілля з урахуванням норми природної втрати складає 11 355 грн. 90 коп., у тому числі:

- у вагоні № 64053218 1 028 грн. 99 коп. (0,278 тн х 3084,50 грн., ціна продукції без ПДВ згідно з рахунком фактурою від 08.03.2020 № 0803-2 ТОВ «Д.Трейдінг»+ ПДВ);

- у вагоні № 62966080 10 326 грн. 91 коп. (2,790 тн х 3084,50 грн., ціна продукції без ПДВ згідно з рахунком фактурою від 08.03.2020 № 0803-2 ТОВ «Д.Трейдінг»+ ПДВ).

Згідно ст.130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу - одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до наявних у матеріалах справи документів вантаж був відправлений у належній кількості, однак при прибутті вантажу комерційними актами встановлена недостача такого вантажу.

Враховуючи те, що вантаж був прийнятий залізницею для перевезення без зауважень, відповідальність за недостачу, що утворилась під час перевезення, покладається на перевізника у розмірі фактичної шкоди. Перевізник не забезпечив збереження вантажу на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідач, в порушення ст.ст.73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, не довів обставин, які звільняють його від відповідальності за недостачу вантажу.

Отже, оскільки перевезення відбувалося у технічно-справних вагонах, придатних для даної господарської мети (перевезення вугілля кам`яного), господарський суд приходить до висновку, що саме ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця" несе відповідальність за втрату вантажу у вагонах № 64053218, № 62966080.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 905/96/17.

Заперечення відповідача щодо відсутності належного доказу вартості втраченого товару та неналежність рахунку-фактури від 08.03.2020 № 0803-2, виданого ТОВ «Д.Трейдінг» судом відхиляються з огляду на таке.

Як вже зазначалося, відповідно до ст. 130 Статуту залізниць України одержувач має право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу, за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України вантажовідправник (відправник вантажу, вантажовласник) - зазначена у документі на перевезення вантажу (накладній) юридична чи фізична особа, яка довіряє вантаж залізниці для його перевезення.

Тобто, у документі на перевезення вантажу (накладній) зазначається саме вантажовідправник. При цьому, вантажовідправником може бути як безпосередній вантажовласник, так і будь-який інший відправник вантажу. Поняття постачальника та вантажовідправника не є тотожними.

Відповідно до ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. В цій статті не зазначено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа вантажовідправника. В залізничній накладній не вказується вартість вантажу.

Постачальником товару є ТОВ «Д.Трейдінг» на підставі укладеного з позивачем договору постачання від 28.02.2019 № 1-1-2019/014. Тому рахунок від 08.03.2020 № 0803-2, виданий ТОВ «Д.Трейдінг», є належним доказом вартості вантажу.

Щодо посилання відповідача у відзиві на необхідність застосування норми природної втрати у розмірі 2 % маси нетто вантажу, суд зазначає таке.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів з мінеральним паливом -вугіллям кам`яним, становить 1 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) "Вугілля кам`яне, антрацит; брикети, котуни та аналогічні види твердого палива, одержані з кам`яного вугілля" (код товару 2701) відноситься до групи товарів 27 "Палива мінеральні; нафта та продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні".

В залізничній накладній відсутні відомості про те, що спірний вантаж було відправлено вантажовідправником вантажоодержувачу у вологому стані. Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г Західного Донбасу, як виняток, загальна волога на робочий стан палива >У, має бути не більше ніж 16,0 % (п.4.3.). Один із основних показників якості вугілля кам`яного є волога, яка за даними спірної накладної у вугіллі марки Г(Г1)Р (0-200) не перевищує гранично допустиму норму, що підтверджується відповідними записом у графі 50 перевізного документа та записом у графі 20 "Вантаж в твердому стані.».

Відповідно до розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України від 19.03.2002 за № 163, цей стандарт поширюється на антрацит, кам`яне та буре вугілля, горючі сланці, а також на продукти їх перероблення (в подальшому - паливо) і встановлює метод визначання грануло-метричного складу-палива.

З урахуванням визначення національними стандартами України кам`яного вугілля як твердого мінерального палива, при видачі вантажу з кам`яним вугіллям застосовується норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), яка становить 1 % маси вантажу.

Стосовно доводів відповідача щодо змерзання вантажів слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 Правил перевезення вантажів, які змерзаються, (надалі - Правил перевезення вантажів, які змерзаються), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за № 644, вугілля кам`яне відноситься до вантажу, який змерзається, оскільки перевозиться навалом і при температурі нижче 0 градусів по Цельсію втрачає свої властивості сипучості внаслідок змерзання окремих часток вантажу між собою та примерзання їх до підлоги та стін вагона.

За п. п. 7, 12 Правил перевезення вантажів, які змерзаються, профілактичні заходи від змерзання вантажів застосовуються в період з 15 листопада до 1 березня, а вибір профілактичних засобів, передбачених цими Правилами, або інших засобів провадиться відправником у залежності від роду вантажу, технології вивантаження та подальшої переробки вантажу. При цьому відправник зобов`язаний зазначити в накладній у графі "Заяви та відмітки відправника" про відсотки вологості вантажу та про застосовані заходи від змерзання (п.9), в іншому випадку станція відмовляє у прийманні до перевезення вантажу, якщо в накладній не вказано про застосовані заходи від змерзання (п.11).

Так, позивач посилається на те, що з метою дотримання відправником вантажу встановлених норм перевезення вантажів, які змерзаються, та профілактичних заходів, та недопущення затримки розвантаження вагонів; змерзання вантажу, який не може бути вивантажений внаслідок втрати сипучості, було застосовано засоби профілактики від змерзання, як пошарове вантаження сухого і вологого вугілля, про що свідчать зазначені у графі 50 накладної відомості. В разі не виконання профілактичних засобів проти змерзання вантажів, прибулий у замерзлому стані вантаж технічно не можливо вивантажити шляхом перекидання напіввагона в вагоноперекидачеві. Такий вантаж вивантажується вручну частинами після кайлування, дробіння, що значно збільшує час на вивантаження.

Враховуючи викладене, суд погоджується із позивачем і вважає посилання відповідача у відзиві про необхідність застосування норми природної втрати у розмірі 2 % маси нетто вантажу необґрунтованим.

Таким чином, відповідач, в порушення ст. ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, не довів обставин, які звільняють його від відповідальності за недостачу вантажу.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) 11 355 грн. 90 коп. (одинадцять тисяч триста п`ятдесят п`ять грн. 90 коп.) вартості нестачі вантажу, 2 102 грн. 00 коп. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 28.09.2020

Суддя І.А. Рудь