ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2020м. ДніпроСправа № 904/2112/20

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води

про стягнення заборгованості у розмірі 71 971 324,34 грн

за зустрічним позовом: Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ

про стягнення заборгованості у розмірі 5 197 170,22 грн

Суддя Золотарьова Я.С.

Секретар судового засідання Волювач М.В.

Представники:

від позивача (відповідача за первісним позовом) не з`явився

від відповідача (позивача за первісним позовом) Павловський Р.В. дов. № 18/6085 від 17.08.2020 адвокат

від відповідача (позивача за первісним позовом) Гавеля Д.В. посв. № 1669 від 23.11.2018 адвокат

ПРОЦЕДУРА

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" і просить суд стягнути заборгованість у розмірі 71 971 324,34 грн, з яких: пеня у розмірі 33 855 828,16 грн та штраф у розмірі 38 115 496,18 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 02.06.2020.

02.06.2020 представник відповідача надав відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2020 відкладено підготовче засідання на 30.06.2020.

02.06.2020 Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із зустрічним позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" і просить суд стягнути заборгованість за договором купівлі-продажу уранового оксидного концентрату № 8-020-08-18-00971 від 19.12.2018 у розмірі 5 197 170,22 грн, з яких: 3% річних у розмірі 1 743 090,20 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 454 080,02 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2020 прийнято зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом з первісним позовом. Призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 30.06.2020.

15.06.2020 позивач за первісним позовом подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

18.06.2020 відповідач за зустрічним позовом подав до суду відзив на позовну заяву.

30.06.2020 позивач за зустрічним позовом подав до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

30.06.2020 відповідач за первісним позовом подав до суду клопотання про призначення судової експертизи для перевірки правильності нарахування інфляційних втрат та 3% річних за зустрічним позовом.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020 відкладено підготовче засідання на 22.07.2020.

13.07.2020 відповідач за зустрічним позовом подав заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

13.07.2020 позивач за первісним позовом подав заперечення щодо клопотання відповідача за первісним позовом про призначення судової експертизи.

22.07.2020 представник відповідача за первісним позовом подав клопотання, в якому просив суд зменшити розмір неустойки у 10 разів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2020 суд відхилив клопотання відповідача за первісним позовом про призначення судової експертизи. Підготовче засідання відкладено на 18.08.2020.

17.08.2020 позивач за первісним позовом подав заперечення на клопотання відповідача за первісним позовом про зменшення неустойки та просив зменшити розмір 3% річних та інфляційних витрат у 10 разів.

20.08.2020 представник відповідача за первісним позовом подав письмові пояснення.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 08.09.2020.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2020 відкладено судове засідання на 23.09.2020.

23.09.2020 в судовому засіданні було заслухано виступ відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), встановлено обставини справи, досліджено наявні у справі докази. Під час судових дебатів позивач (за зустрічним позовом) просив позов задовольнити з підстав, викладених у заявах по суті, та відповідач просив у первісному позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

У судовому засіданні 23.09.2020 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частини.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача за первісним позовом, викладена у позові

Позивач за первісним позовом вказує на неналежне виконання відповідачем за первісним позовом умов договору купівлі-продажу уранового оксиду концентрату № 8-020-08-18-00971 від 13.12.2018 щодо своєчасної поставки товару. Позивачем за первісним позовом за неналежне виконання відповідачем за первісним позовом договору нараховано пеню у розмірі 33 855 828,16 грн та штраф у розмірі 38 115 496,18 грн.

Позивач за первісним позовом ґрунтує свої вимоги на статтях 610-612, 655, 662-664 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача за первісним позовом, викладена у відзиві

Відповідач за первісним позовом зазначає, що позивачем за первісним позовом неправильно визначено строки виникнення прострочення поставки, оскільки поставки здійснювались на умовах франко-завод тобто шляхом передачі виготовленої продукції на склад продавця, яка у подальшому оформлювалась шляхом підписання акта прийому-передачі у строк не пізніше 2 робочих днів з дати поставки.

Позиція позивача за первісним позовом, викладена у відповіді на відзив

Позивач за первісним позовом зазначає, що він правильно визначив дату поставки як дату, зазначену у акті прийому-передачі, оскільки саме з цієї дати він отримав право власності на товар.

Також, позивач за первісним позовом вказує на те, що при підписанні актів відповідач за первісним позовом не скористався своїм правом і не надав зауважень щодо дати складання акту та погодився з тим, що передача товару відбулася саме тієї дати, що зазначена в акті.

Обов`язковою умовою виконання відповідачем обов`язку щодо поставки товару є поінформованість відповідача за первісним позовом про готовність товару до передання. Натомість, дата вихідного листа відповідача, яким було повідомлено позивача за первісним позовом про готовність товару не може бути підтвердженням надання товару позивачу за первісним позовом. Тобто, значення має не дата підготовки листа відповідачем за первісним позовом, а дата його отримання позивачем за первісним позовом.

Позиція позивача за зустрічним позовом, викладена у позові

Позивач за зустрічним позовом вказує на неналежне виконання відповідачем за зустрічним позовом умов договору купівлі-продажу уранового оксиду концентрату № 8-020-08-18-00971 від 13.12.2018 щодо своєчасної оплати товару відповідно до графіку.

Пунктом 5.9 договору встановлено, що у разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати УОК застосовуються положення статті 538 Цивільного кодексу України та не застосовуються положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 614 Цивільного кодексу України, правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.

Позивач за зустрічним позовом вказує на те, що частина пункту 5.9 договору, а саме: «не застосовуються положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України» є нікчемною, оскільки порушують права позивача за зустрічним позовом та не забезпечують дотримання справедливого балансу між правами та охоронюваними законом інтересами сторін договору. Завдяки такої умови договору, відповідач за зустрічним позовом звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

У зв`язку з чим, позивачем за зустрічним позовом за неналежне виконання відповідачем за зустрічним позовом договору нараховано 3% річних 1 743 090,20 грн та інфляційних втрат у розмірі 3 454 080,02 грн.

Позивач за зустрічним позовом ґрунтує свої вимоги на статтях 11, 215, 525-526, 610, 625, 629 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача за зустрічним позовом, викладена у відзиві

Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що наслідки порушення обов`язку щодо попередньої оплати за договором є спеціальними та не передбачають права іншої сторони вимагати його виконання, що вказує про відсутність зобов`язання у розумінні статті 509 Цивільного кодексу України. Тому обов`язок з попередньої оплати не є грошовим зобов`язанням, що виключає правові підстави для застосування 625 Цивільного кодексу України.

Позиція позивача за зустрічним позовом, викладена у відповіді на відзив

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що графік платежів не може розглядатися як попередня оплата конкретно визначеної поставки, оскільки помісячна оплата не співвідноситься з загальною кількістю товару, що планується до поставки у відповідному місяці. Відтак, у кожної сторони виникли зустрічні зобов`язання, порядок і строк виконання яких не знаходяться в прямій залежності один від одного, оскільки виконуються за певним графіком, а не в пропорційній залежності оплати від поставленої кількості товару.

Позиція відповідача за зустрічним позовом, викладена у заперечення на відповідь на відзив

Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що пунктом 4.3 договору прямо передбачено, що оплата за УОК здійснюється шляхом попередньої оплати, відповідно до графіку.

Також, відповідач за зустрічним позовом вказує на те, що правові підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат відсутні, оскільки сторони у договорі скористалися своїм правом і відмовилися від їх стягнення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

19.12.2018 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (покупець) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу уранового оксидного концентрату №8-020-08-18-00971 (т.1 арк.с.33).

Відповідно до пункту 1.1 договору, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити урановий оксидний концентрат (U3O8), далі (УОК), у кількості та на умовах, визначених цим договором. Одиницею виміру кількості УОК є кілограм урану (кгU).

Згідно пункту 1.2 договору загальні кількість УОК, що постачається за цим Договором, становить 971 000,0 ± 1,0%кгU.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що ціна 1 кг урану у вигляді УОК становить 2 115,00 грн, крім того ПДВ (20%) 423,00 грн. Загальна ціна УОК становить 2 538,00 грн з ПДВ за 1 кгU.

Вартість УОК, що постачається за цим договором, становить 2 053 665 000,00 грн, крім того ПДВ (20%) 410 733 000,00 грн. Загальна вартість УОК становить 2 464 398 000,00 грн з ПДВ (пункт 3.2 договору).

Згідно пункту 4.1 договору, поставка УОК за цим договором здійснюється на умовах EXW згідно з Інкотермс-2010, що застосовується з урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору.

За фактом передачі УОК від продавця покупцеві сторони підписують акт прийому-передачі УОК, форма якого наведена у додатку № 1 до цього договору, не пізніше 2-х робочих днів після дати поставки УОК (пункту 4.4 договору).

Відповідно до пункту 4.2 договору, поставка УОК здійснюється відповідно до графіку наведеного у Додатку №2 до цього договору. Передача УОК здійснюється на складі ДП "СхідГЗК".

Пунктом 4.3 договору встановлено, що оплата за УОК здійснюється шляхом попередньої оплати, відповідно до графіку, наведеного у додатку № 2 до цього договору.

Сторонами був підписаний додаток № 2 до договору (т.1 арк.с.39), яким сторони узгодили Графік поставок УОК та Графік платежів за УОК.

Відповідно до графіку поставок УОК сторони узгодили кількість, ціну та термін поставки товару, а саме:

- 145 000,00 кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 368 010 000,00 грн з ПДВ до 15.04.2019;

- 145 000,00 кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 368 010 000,00 грн з ПДВ до 15.06.2019;

- 145 000,00 кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 368 010 000,00 грн з ПДВ до 01.08.2019;

- 165 000,00 кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 418 770 000,00 грн з ПДВ до 15.10.2019;

- 200 000,00 кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 507 600 000,00 грн з ПДВ до 15.11.2019;

- 171 000,00 кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 433 998 000,00 грн з ПДВ до 05.12.2019.

Відповідно до графіку платежів за УОК сторони узгодили суму платежу та термін оплати товару, а саме:

- 205 366 500,00 грн з ПДВ до 25.12.2018;

- 251 040 000,00 грн з ПДВ до 31.01.2019;

- 251 040 000,00 грн з ПДВ до 28.02.2019;

- 251 040 000,00 грн з ПДВ до 31.03.2019;

- 251 040 000,00 грн з ПДВ до 30.04.2019;

- 251 040 000,00 грн з ПДВ до 31.05.2019;

- 251 040 000,00 грн з ПДВ до 30.06.2019;

- 251 040 000,00 грн з ПДВ до 31.07.2019;

- 251 040 000,00 грн з ПДВ до 31.08.2019;

- 250 711 500,00 грн з ПДВ до 30.09.2019.

16.05.2019 між сторонами укладено додатку угоду № 1 від 16.05.2019 (т.1 арк.с.40), в якій сторони погодилися в тому, що додаток № 2 вважається таким, що втратив чинність. Ведено в дію у новій редакції «Графік поставок УОК» та «Графік платежів за УОК», які наведені у додатку № 1 до додаткової угоди. Сторони встановили, що умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин, які виникли між ними з 01.04.2019.

Відповідно до графіку поставок УОК сторони узгодили кількість, ціну та термін поставки товару, а саме:

- 70 000,00 ± 2% кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 177 660 000,00 грн з ПДВ до 15.04.2019;

- 60 000,00 ± 2% кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 152 280 000,00 грн з ПДВ до 10.05.2019;

- 75 000,00 ± 1% кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 190 350 000,00 грн з ПДВ до 15.06.2019;

- 80 000,00 ± 1% кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 203 040 000,00 грн з ПДВ до 15.07.2019;

- 75 000,00 ± 1% кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 190 350 000,00 грн з ПДВ до 01.08.2019;

- 75 000,00 ± 1% кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 190 350 000,00 грн з ПДВ до 02.09.2019;

- 165 000,00 ± 1% кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 418 770 000,00 грн з ПДВ до 15.10.2019;

- 200 000,00 ± 1% кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 507 600 000,00 грн з ПДВ до 15.11.2019;

- 171 000,00 ± 1% кг (2 115,00 грн/кг без ПДВ) 433 998 000,00 грн з ПДВ до 15.12.2019.

Відповідно до графіку платежів за УОК сторони узгодили суму платежу та термін оплати товару, а саме:

- 100 000 000,00 грн з ПДВ до 25.12.2018;

- 215 366 500,00 грн з ПДВ до 31.01.2019;

- 211 040 000,00 грн з ПДВ до 28.02.2019;

- 181 040 000,00 грн з ПДВ до 31.03.2019;

- 251 044 221,60 грн з ПДВ до 30.04.2019;

- 251 044 221,60 грн з ПДВ до 31.05.2019;

- 280 000 000,80 грн з ПДВ до 30.06.2019;

- 280 000 000,80 грн з ПДВ до 31.07.2019;

- 280 000 000,80 грн з ПДВ до 31.08.2019;

- 280 000 000,80 грн з ПДВ до 30.09.2019.

- 134 863 053,60 грн з ПДВ до 31.10.2019.

Відповідно до наказу Державного підприємства «Східний ГЗК» № 252 від 11.06.2015 затверджено та впроваджено на підприємстві з 22.06.2015 СТП 14309787.220:2015 «Руди уранові та їх продукти. Порядок обліку, зберігання і транспортування». Керівникам підрозділів та відділів комбінату прийняти до керівництва СТП 14309787.220:2015 під час проведення робіт з обліку руди, яка видобувається, під час зберігання, транспортування руди, виробництва, зберігання та відвантаження готової продукції (т.1 арк.с.127).

Відтак, відвантаження готової продукції УОК регулюється СТП 14309787.220:2015 «Руди уранові та їх продукти. Порядок обліку, зберігання і транспортування» (т.1 арк.с.128).

07.05.2019 відповідачем за первісним позовом було направлено на адресу відповідача за первісним позовом лист № 09-02/3716 (т.1 арк.с.88), в якому зазначено про те, що ним вироблено та підготовлено для передачі 60 714,40 кг урану.

Відповідачем за первісним позовом було поставлено УОК на склад 02.05.2019, що підтверджується актом прийому-передачі від цеха на склад № 4 (т.1 арк.с.91).

Між сторонами було підписано акт прийому-передачі № 2 від 11.05.2019 (т.1 арк.с.90).

15.10.2019 відповідачем за первісним позовом було направлено на адресу відповідача за первісним позовом лист № 09-02/7544 (т.1 арк.с.92), в якому зазначено про те, що ним вироблено та підготовлено для передачі 72 522,60 кг урану.

Відповідачем за первісним позовом було поставлено УОК на склад 30.09.2019 та 15.10.2019, що підтверджується актами прийому-передачі від цеха на склад №9.2 та №10.1 (т.1 арк.с.94-95).

Між сторонами було підписано акт прийому-предачі № 7 від 22.10.2019 (т.1 арк.с.93).

14.11.2019 відповідачем за первісним позовом було направлено на адресу відповідача за первісним позовом лист № 09-02/8306 (т.1 арк.с.96), в якому зазначено про те, що ним вироблено та підготовлено для передачі 103 690,60 кг урану.

Відповідачем за первісним позовом було поставлено УОК на склад 31.10.2019 та 14.11.2019, що підтверджується актами прийому-передачі від цеха на склад №10.2 та №11.1 (т.1 арк.с.99-100).

Між сторонами було підписано акт прийому-предачі № 8 від 15.11.2019 (т.1 арк.с.98).

29.11.2019 між сторонами укладено додаткову угоду до договору (т.1 арк.с.42), в якій сторони дійшли згоди про те, що договором передбачено постачання покупцю УОК за відповідним графіком. Покупцем здійснено авансування постачання УОК на суму 913 138 898,40 грн. станом на 29.11.2019. На виконання наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля від 29.11.2019 № 459 сторони зараховують суму грошових коштів, перерахованих покупцем продавцю у вигляді авансових платежів у сумі 583 740 000,00 грн, у тому числі 218 275 843,20 грн за рахунком № 7 від 27.06.2019, 280 000 000,80 грн за рахунком № 8 від 31.07.2019 та 85 464 156,00 грн за рахунком № 9 від 30.08.2019, як передачу джерела на поновлення резерву ядерних матеріалів. З дати підписання цієї додаткової угоди зобов`язання продавця за договором у частині постачання УОК в обсязі 230 000,00 кгU на суму 583 740 000,00 грн припиняються.

17.12.2019 відповідачем за первісним позовом було направлено на адресу позивача за первісним позовом лист № 20-26-01/8967 (т.1 арк.с.158), а якому пропонує новий графік постачання УОК. У додаток надав проект додаткової угоди № 2 та просив її підписати. 09.01.2020 позивачем за первісним позовом було направлено на адресу відповідача за первісним відповідь № 238/16 (т.1 арк.с.159), в якій зазначив, що не бачить підстав для коригування графіку постачання УОК та вказує на те, що постачання УОК має бути виконано не пізніше 30.01.2020.

24.12.2019 відповідачем за первісним позовом було направлено на адресу відповідача за первісним позовом лист № 09-02/9160 (т.1 арк.с.101), в якому зазначено про те, що ним вироблено та підготовлено для передачі 7 722,40 кг урану.

Відповідачем за первісним позовом було поставлено УОК на склад 26.11.2019, що підтверджується актом прийому-передачі від цеха на склад №11.2 (т.1 арк.с.104).

Між сторонами було підписано акт прийому-предачі № 9 від 26.12.2019 (т.1 арк.с.103).

16.01.2020 відповідачем за первісним позовом було направлено на адресу відповідача за первісним позовом лист № 09-02/384 (т.1 арк.с.105), в якому зазначено про те, що ним вироблено та підготовлено для передачі 40 678,70 кг урану.

Відповідачем за первісним позовом було поставлено УОК на склад 26.12.2019 та 16.01.2020, що підтверджується актами прийому-передачі від цеха на склад №12 та №01-1 (т.1 арк.с.108-109).

Між сторонами було підписано акт прийому-предачі № 10 від 17.01.2020 (т.1 арк.с.107).

24.01.2020 відповідачем за первісним позовом було направлено на адресу відповідача за первісним позовом лист № 09-02/581 (т.1 арк.с.110), в якому зазначено про те, що ним вироблено та підготовлено для передачі 35 500,00 кг урану.

Відповідачем за первісним позовом було поставлено УОК на склад 24.01.2020, що підтверджується актом прийому-передачі від цеха на склад №01-2 (т.1 арк.с.113).

Між сторонами було підписано акт прийому-предачі № 11 від 27.01.2020 (т.1 арк.с.112).

31.01.2020 відповідачем за первісним позовом було направлено на адресу відповідача за первісним позовом лист № 09-02/802 (т.1 арк.с.114), в якому зазначено про те, що ним вироблено та підготовлено для передачі 17 969,30 кг урану.

Відповідачем за первісним позовом було поставлено УОК на склад 31.01.2020 та 26.02.2020, що підтверджується актами прийому-передачі від цеха на склад №01-3 та №02-1 (т.1 арк.с.117-118).

Між сторонами було підписано акт прийому-предачі № 12 від 31.01.2020 (т.1 арк.с.116).

26.02.2020 відповідачем за первісним позовом було направлено на адресу відповідача за первісним позовом лист № 09-02/1644 (т.1 арк.с.1019 в якому зазначено про те, що ним вироблено та підготовлено для передачі 15 900,00 кг урану.

Між сторонами було підписано акт прийому-предачі № 13 від 28.02.2020 (т.1 арк.с.121).

03.03.2020 відповідачем за первісним позовом було направлено на адресу відповідача за первісним позовом лист № 09-02/1851 (т.1 арк.с.105), в якому зазначено про те, що ним вироблено та підготовлено для передачі 12 016,40 кг урану.

Відповідачем за первісним позовом було поставлено УОК на склад 29.02.2020 та 03.03.2020, що підтверджується актами прийому-передачі від цеха на склад №02-2 та №03-1 (т.1 арк.с.108-109).

Між сторонами було підписано акт прийому-предачі № 14 від 05.03.2020 (т.1 арк.с.124).

Щодо дат платежів у сторін відсутні заперечення, кожна сторона підтверджує коли саме вони відбувались, що підтверджується баківськими виписками (т.2 арк.с.53-60).

Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відтак, обставини щодо строків та розмірів оплати товару є встановленими, не заперечуються сторонами, а відтак не підлягають доказуванню.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини поставки товару.

Щодо вимог за первісним позовом

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно пункту 4.1 договору, поставка УОК за цим договором здійснюється на умовах EXW згідно з Інкотермс-2010, що застосовується з урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору.

Відповідно до Інкотермс-2010, умови EXW або франко- завод означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо).

За фактом передачі УОК від продавця покупцеві сторони підписують акт прийому-передачі УОК, форма якого наведена у додатку № 1 до цього договору, не пізніше 2-х робочих днів після дати поставки УОК (пункту 4.4 договору).

З наведених вище пунктів вбачається що сторони у договорі розділили у часі дві події дату у яку відбувається поставка (дата поставки) та дата підписання акту приймання-передачі (після дати поставки не пізніше двох робочих днів).

Згідно пункту 5.3 договору, якщо поставки УОК не буде здійснена у встановлені договором строки, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості недопоставленого УОК за кожний день прострочення, але не більше 10% від вказаної вартості, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Відповідальність, яку сторони передбачили пунктом 5.3 наступає у разі порушення саме дати поставки, а не дати підписання акту прийому-передачі.

З матеріалів справи вбачається, що поставки УОК була здійснена відповідачем за первісним позовом шляхом передачі його на склад продавця у строки, які зазначені у листах останнього про готовність передачі товару. У подальшому вже факт поставки товару, який відбувся, оформлювався шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі.

У заявах по суті спору позивач не заперечував про те, що листи про готовність передачі товару та акти прийому-передачі направлялись йому поштою, представник позивача до відповідача для прийняття товару не з`являвся.

Більш того представники відповідача вказували про те, що на день розгляду спору певна кількість товару й досі знаходиться на складі готової продукції відповідача.

Враховуючи сутність умови EXW (франко-завод), зважаючи на те, що сторони у договорі передбачили, що датою поставки є дата відвантаження товару на склад продавця, суд доходить висновку про те, що товар вважається поставленим у ту дату, коли його передано на склад продавця, а не тоді, коли датовано акти приймання-передачі.

Суд відхиляє аргументи відповідача за первісним позовом про те, що строки поставки за партією №9 були змінені та продовжені до 30 січня 2020 року з огляду на таке.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що зміни до нього вносяться шляхом підписання додаткових угоди.

17.12.2019 на адресу позивача за первісним позовом відповідачем за первісним позовом було направлено лист № 20-26-01/8967 з проектом додаткової угоди. У листі відповідач за первісним позовом пропонував новий графік постачання УОК.

Але, у відповідь на цей лист позивач за первісним позовом направив лист № 238/16 від 09.01.2020, в якому вказано про те, що він не вбачає підстави для коригування графіку постачання та зазначає, що постачання УОК має бути виконано не пізніше 30.01.2020. При цьому позивач додаткову угоду, яка передбачала зміну строків поставки не підписав.

Тому суд доходить висновку про те, що сторони у належній формі не досягли згоди щодо зміни строків поставки.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах, зокрема, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно пункту 5.3 договору, якщо поставки УОК не буде здійснена у встановлені договором строки, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості недопоставленого УОК за кожний день прострочення, але не більше 10% від вказаної вартості, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Суд погоджується з тим, що відповідачем не було дотримано строків поставки товару, але враховуючи вищевикладене, суд не погоджується з розрахунком пені та штрафу, який додано до позовної заяви, а також з контррозрахунком, здійсненим відповідачем.

При проведенні перерахунку пені та штрафу, суд враховував таке:

- графік поставки в редакції додаткової угоди № 1 від 16.05.2019 і його дія розповсюджена сторонами на правовідносини, що виникли з 01.04.2019;

- датою поставки є дата, яка вказана у актах передачі готової продукції від цеха на склад;

- сторони не досягли згоди щодо продовження строку поставки до 30 січня 2020.

Здійснивши перерахунок, судом встановлено, що сума пені за період з 16.10.2019 по 05.03.2020 становить 27 658 154,30 грн та сума штрафу становить 18 071 634,40 грн.

Щодо вимог за зустрічним позовом

Матеріалами справи встановлено, що відповідач за зустрічним позовом здійснював оплату за товар з порушенням графіку платежів, в редакції додаткової угоди №1 від 16.05.2019.

Позивачем за зустрічним позовом нараховано відповідачу за зустрічним позовом відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України 3% річних у розмірі 1 743 090,20 грн за період з 26.12.2018 по 10.11.2019 та інфляційні втрати у розмірі 3 454 080,02 грн за період квітень травень 2019, вересень жовтень 2019.

Заперечуючи проти зустрічного позову відповідач за зустрічним позовом посилається на пункт 5.9 договору, у якому передбачено, що у разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати УОК застосовуються положення статті 538 Цивільного кодексу України та не застосовуються положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що вимоги частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України мають імперативний характер. Цією правовою нормою передбачено можливість сторін у договорі лише змінювати розмір процентів річних. Право сторін у договорі забороняти та не застосовувати вимоги закону, встановлені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, вказаною правовою нормою не передбачено.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суді у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2020 по справі № 914/479/19.

Відтак, умови договору, передбачені у пункті 5.9 порушують права позивача за зустрічним позовом та не забезпечують дотримання справедливого балансу між правами та охоронюваними законом інтересами сторін договору. Обов`язок з виконання грошових зобов`язань за цим договором лежить лише на відповідачеві за зустрічним позовом, який зобов`язувався оплати поставлений товар за договором.

Суд відхиляє доводи відповідача за зустрічним позовом про те, що до правовідносин сторін не може бути застосовано вимоги статті 625 Цивільного кодексу України у зв`язку з тим, що договором передбачено попередню оплату, з огляду на таке.

Виходячи із встановлених обставин суд дійшов висновку, що і графік поставки УОК і так само графік платежів за УОК є важливою складовою умов укладеного між сторонами договору поставки. Графік платежів не може розглядатися як попередня оплата конкретно визначеної поставки УОК, оскільки помісячна оплата не співвідноситься з загальною кількістю УОК, що планується до поставки у відповідному місяці.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що за умовами вказаного договору поставки у кожної із сторін виникли хоча і пов`язані між собою зустрічні зобов`язання, проте порядок і строки виконання яких не знаходиться в прямій залежності один від одного, оскільки виконуються за певним графіком, а не в пропорційній залежності оплати від поставленої кількості УОК.

Відтак, за вказаних умов договору поставки кожна із сторін має нести відповідальність за їх неналежне виконання: ДП "СхідГЗК" - за несвоєчасну та не в повному обсязі поставку УОК, а ДП "НАЕК "Енергоатом" - за прострочення встановлених графіком платежів.

Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача за зустрічним позовом щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Суд перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат зазначає, що він є неправильним, оскільки позивачем за зустрічним позовом при розрахунку не було враховано новий графік платежів (додаток № 1 до додаткової угоди), дія якого відповідно до спільної домовленості була розповсюджена на правовідносини сторін, починаючи з 01.04.2019.

Здійснивши перерахунок, судом встановлено, що сума 3% річних, яка підлягає задоволенню становить 1 557 806,68 грн та сума інфляційних втрат, яка підлягає задоволенню становить 1 359 400,02 грн.

Щодо зменшення неустойки за первісним позовом

Відповідач за первісним позовом вказує на те, що ним у повному обсязі виконано свої зобов`язання з поставки УОК. Порушення строків поставки УОК спричинило первинне порушення позивачем за первісним позовом зобов`язань в частині оплати поставленої продукції. Неналежне та несвоєчасне фінансування з боку позивача за первісним позовом, яке передбачено умовами договору фактично спричинило збиток відповідачу за первісним позовом. Також зазначає, що неналежне виконання ним зобов`язань за договором не створило жодних негативних наслідків та збитків для позивача за первісним позовом.

Крім того, відповідач за первісним позовом зазначає, що відповідно до звіту про фінансові результати, збитки підприємства складають 220 492,00 тис. грн. Заявлена сума неустойки надмірно завищена та її сплата у повному обсязі може призвести до зупинки діяльності підприємства.

Також, відповідач за первісним позовом вказує на те, що він є єдиним в Україні підприємством, що здійснює видобуток уранових руд, їх переробку та виробництво закису-окису урану, з якого виготовлюється ядерне паливо для атомних станцій України.

На підтвердження вказаних обставин відповідач надав суду:

- баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 31.12.2019;

- звіт про фінансові результати за 2019;

- звіт про рух грошових коштів за 2019;

- звіт із праці за IV квартал 2019.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом, суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема із розміром збитків кредитора, а також чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) і захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Передусім, матеріалами справи підтверджується, що відповідач виконав свої обов`язки за договором у повному обсязі до подання позовної заяви, але з порушенням графіку поставок. Водночас позивач також не дотримувався графіку оплати, при цьому виконання відповідачем своїх обов`язків у певній мірі залежить від платежів, які здійснює позивач з огляду на ту обставину, що єдиним покупцем продукції відповідача є позивач.

Також матеріали справи містять достатньо доказів, які підтверджують скрутне матеріальне становище відповідача.

Суд наголошує, що вказане питання вирішується з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на вищевказані обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Суд вважає за необхідне зменшити суму пені та штрафу на 90% та стягнути з відповідача за первісним позовом пеню у розмірі 2 765 815,43 грн та штраф у розмірі 1 807 163,44 грн.

Аналогічний правовий висновок щодо зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" викладений у постанові Вищого господарського суду України від 10.05.2017 по справі № 904/4537/15.

Таке зменшення розміру пені та штрафу суд вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача за первісним позовом, так і для відповідача за первісним позовом.

Щодо зменшення 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 Цивільного кодексу України.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (пункт 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. (пункти 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013).

Крім того, з аналізу фінансової звітності відповідача (за зустрічним позовом) вбачається, що останнім отримано 3 773 641 тис. грн. прибутку, що підтверджується наявною відкритою інформацією на офіційному веб-сайті.

За таких обставин, у задоволенні клопотання відповідача за зустрічним позовом про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат слід відмовити.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, частина судових витрат у разі зменшення судом розміру штрафних санкцій покладається на боржника повністю, без урахування відповідного зменшення.

Тому судовий збір позивача за первісним позовом у розмірі 467 455,70 грн слід покласти на відповідача за первісним позовом. Судовий збір за зустрічним позовом у розмірі 43 758,10 грн слід покласти на позивача за зустрічним позовом.

Щодо зустрічного зарахування вимог

Відповідно до приписів частини 11 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

При цьому, частиною 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні; в такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для проведення зустрічного зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами, та стягнення різниці на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", а саме після проведення зустрічного зарахування грошових сум та судових витрат.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Клопотання Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про зменшення розміру неустойки задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2; ідентифікаційний код 14309787) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код 24584661) пеню у розмірі 2 765 815,43 грн, штраф у розмірі 1 807 163,44 грн та судовий збір у розмірі 467 455,70 грн.

В іншій частині первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

У задоволенні клопотання Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про зменшення 3% річних та інфляційних втрат відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2; ідентифікаційний код 14309787) 3% річних у розмірі 1 557 806,68 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 359 400,02 грн та судовий збір у розмірі 43 758,10 грн.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

У порядку частини 11 статті 238 Господарського процесуального кодексу України провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами, стягнувши різницю на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код 24584661), а саме після проведення зустрічного зарахування грошових сум та судових витрат:

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2; ідентифікаційний код 14309787) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код 24584661) грошову суму у розмірі 1 655 772,17 грн та судовий збір у розмірі 423 697,60 грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Оскільки Єдина судова інформаційно-телекомунікаційної система не почала функціонувати, відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи до господарського суду Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 29.09.2020

Суддя Я.С. Золотарьова