ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.10.2020 Справа № 920/777/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Соп`яненко О.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи № 920/777/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Шосткинське підприємство Харківенергоремонт (41100, м. Шостка, вул. Гагаріна, 1, ),

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Шосткинський завод хімічних реактивів (41100, м. Суми, вул. Індустріальна, 1, ),

про стягнення 166 967 грн. 54 коп.,

Справа розглядається без виклику сторін

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства Шосткинський завод хімічних реактивів та просить стягнути 166 967 грн. 54 коп. заборгованості, з яких: 149 069 грн. 37 коп. основного боргу, 4 758 грн. 60 коп. пені, 6 686 грн. 66 коп. інфляційні, 6 452 грн. 91 коп. 3% річних, нарахованих відповідно до договору № 102 про надання послуг з теплопостачання від 15.10.2006, а також просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2504,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 31.07.2020 відкрито провадження у справі № 920/777/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив на позов № 54-418 від 17.08.2020 (вх.№7204/20 від 19.08.2020), в якому проти позову заперечує та зазначає, що послуги з теплопостачання надаються в приміщеннях гуртожитку, який перебуває на балансі та у власності ПрАТ «Шосткинський завод хімічних реактивів», несплата мешканцями будинку призвела до виникнення заборгованості перед позивачем. Також відповідач вказує на відсутність детального розрахунку штрафних санкцій, на думку відповідача, нарахування вчинено незаконно, а сума боргу не відповідає даним бухгалтерського обліку.

Позивач подав відповідь на відзив № 1245 від 21.08.2020 з додатковим обґрунтуванням своєї позиції у справі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Згідно ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своєї позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини:

15.10.2006 між сторонами укладено договір № 102 про надання послуг з теплопостачання (далі договір), відповідно до пункту 1 якого позивач зобов`язується згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою від 21.07.2005 № 630, надавати відповідачеві вчасно та відповідної якості послуги з теплопостачання, а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Відповідно до пункту 4 договору тариф на послуги станом на 17.10.2006, затверджений рішенням Шосткинського виконкому, з централізованого опалення становить 169,84 грн за одну використану Гкал. В разі зміни тарифів позивач застосовує їх з дати, зазначеної у рішенні Шосткинського виконкому, без внесення змін до цього договору. Позивач повідомляє відповідача про зміни тарифів на послуги з теплопостачання письмово, або через засоби масової інформації.

Сторони у пункті 6 договору передбачили, що розрахунковим періодом є календарний місяць, пунктом 7 визначили, що система оплати послуг є щомісячною, а у пункті 8 визначили, що відповідач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує позивачу вартість послуг, зазначених в договорі, передбачених на розрахунковий період. Кінцеві розрахунки за розрахунковий період проводяться відповідачем до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом.

Згідно з пунктом 18 договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Договір набуває чинності з 15.10.2006 та діє до 15.10.2007, вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його дії однією із сторін не буде письмово направлено заяву про його розірвання або необхідність перегляду (пункти 30, 31 договору).

Договір підписано та скріплено відбитками печаток сторін. Зазначений факт відповідачем не заперечується та не спростовується.

Відповідно до додаткової угоди № 3 від 29.10.2018 до договору заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію станом на 29.10.2018 становить 124146,35 грн, відповідач зобов`язався погасити борг в наступні періоди:

Листопад 2018 року 43 535, 70 грн.

Грудень 2018 року 45 269,69 грн.

Січень 2019 року 35 340,96 грн.

Відповідач заборгованість сплатив частково в сумі 40 000,00 грн, несплаченою залишилася сума - 84 146,35 грн.

Судом встановлено, що у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за спожиту теплоенергію відповідно до додаткової угоди № 3 від 29.10.2018 по договору про надання послуг з теплопостачання № 102 від 15.10.2006 в сумі 84146,35 грн.

За період з 01.02.2019 по 16.04.2019 виникла заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 64 923,02 грн, що підтверджується наданими позивачем доказами.

Позивач здійснював постачання теплової енергії за адресою: вул. Свободи, 13, м. Шостка, Сумська область.

Позивачем щомісяця надсилалися відповідачеві рахунки, акти прийому-передачі теплової енергії, але відповідач ухиляється від сплати за отримані послуги.

Згідно зі статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої стаття 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. Аналогічні норми містяться в статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. (стаття 714 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов`язкову силу для сторін. Будучи пов`язаними взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що сума боргу не відповідає даним бухгалтерського обліку, при цьому не надає доказів на підтвердження, не надано суду інформацію про заборгованість за договором № 102 від 15.10.2006 про надання послуг з теплопостачання згідно з даними бухгалтерського обліку відповідача.

Також відповідач зазначає, що послуги з теплопостачання надаються в приміщеннях гуртожитку, який перебуває на балансі та у власності ПрАТ «Шосткинський завод хімічних реактивів», несплата мешканцями будинку призвела до виникнення заборгованості перед позивачем.

Слід зазначити, що договором № 102 передбачені випадки звільнення від сплати вартості послуг, а саме п.5,11 розділу 17 несплату вартості послуг у разі відключення гарячої води і опломбування запірних вентилів та відновленн надання цих послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою та звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання, однак несплата мешканцями гуртожитку не є підставою для несплати коштів позивачу.

Наданими позивачем доказами підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 149069,37 грн.

Факт надання позивачем відповідачеві послуг за вищевказаним договором повністю підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем.

Відтак, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь основного боргу за надані послуги за договором про надання послуг з теплопостачання в сумі 149069,37 грн підлягають задоволенню.

Крім того позивачем заявлено до стягнення з відповідача 4758,60 грн пені, 6686,66 грн інфляційних збитків, 6452,91 грн 3% річних.

Відповідач заперечуючи проти позову вказує на відсутність детального розрахунку штрафних санкцій, при цьому не надає суду контррозрахунок пені, інфляційних, 3%.

Згідно статей 230, 231 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За приписами частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 13 договору за несвоєчасне внесення плати з відповідача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, за порушення відповідачем умов договору щодо несвоєчасного виконання розрахунків за теплову енергію, позивачем нарахована до сплати відповідачем пеня у розмірі 4758,60 грн.

Статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі статтею 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, розмір пені, передбачений статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла за період, за який сплачується пеня.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки нарахування пені передбачено сторонами у договорі і розрахунки розміру пені здійснені позивачем арифметично вірно, період нарахування не перевищує 6 місяців, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 4758,60 грн пені є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу 3 % річних в сумі 6452,91 грн та інфляційні втрати в сумі 6686,66 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок розміру 3% річних та інфляційних збитків, судом встановлено, що позивачем вірно нараховано вказані суми, а отже є обґрунтованими і підлягають стягненню.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 6452,91 грн та інфляційних втрат в сумі 6686,66 грн підлягають задоволенню на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими та достовірними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі з урахуванням вищевикладеного.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Шосткинський завод хімічних реактивів (41100, м. Суми, вул. Індустріальна, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Шосткинське підприємство Харківенергоремонт (41100, м. Шостка, вул. Гагаріна, 1, ) 149 069 грн. 37 коп. основного боргу, 4 758 грн. 60 коп. пені, 6 686 грн. 66 коп. інфляційних втрат, 6 452 грн. 91 коп. 3% річних, 2504,52 грн - витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам у справі.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Рішення підписано суддею 01.10.2020.

Суддя О.Ю. Соп`яненко