ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 рокуСправа № 912/2674/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. за участю секретаря судового засідання Лупенко А.І. розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження справу № 912/2674/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Варнет Груп", вул. Бориспільська, буд. 7, м. Київ, 02099

до відповідача Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)", с. Інгульське, Устинівський район, Кіровоградська область, 28624

про стягнення 133 308,81 грн

Представники сторін у судовому засіданні участі не брали.

В судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Варнет Груп" (далі - ТОВ "Варнет Груп", позивач) до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)" (далі - ДП СГП ДКВС (№ 37), відповідач) про стягнення 133308,81 грн, з яких 35 404,67 грн 3% річних, 97 904,14 грн втрат від інфляції, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати боргу за договором поставки №ВГ-01/04 від 01.04.2016, стягнутого рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.01.2018 у справі № 912/3222/17, у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу інфляційні збитки та 3% річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Ухвалою від 20.08.2020 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/2674/20 за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 17.09.2020.

17.09.2020 розпочато розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 17.09.2020 оголошено перерву на 01.10.2020.

Представники сторін участі в судовому засіданні 01.10.2020 не брали, про дату, час та місце судового розгляду справи належним чином повідомлені, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення ухвали про відкриття провадження у справі; докази направлення ухвали від 17.09.2020 на електронні та поштові адреси сторін.

Відзив на позов відповідачем не подано. Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 04.09.2020.

За правилами пунктів 2, 3 частини 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З підстав викладеного та враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання, господарський суд здійснює розгляд справи за відсутності представників позивача та відповідача та за наявними у справі матеріалами.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 01.10.2020 за відсутності представників сторін.

На підставі частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, спір вирішено за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 01.10.2020 судом досліджено докази у справі.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані докази у справі, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.16 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАРНЕТ ГРУП" (далі - Постачальник, позивач) та Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (далі - Покупець, відповідач) укладено Договір поставки №ВГ-01/04 (далі - Договір), за умовами якого постачальник поставляє покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити за цей товар.

На виконання умов вказаного договору позивачем 18.05.17 на адресу Відповідача було відвантажено товар, а саме Гулівер Стимулу у кількості 320 л та Авангард Р Фосфору у кількості 320 л на загальну суму 67249,92 грн разом з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 176 від 18.05.17 та виставлено рахунок на оплату № 167 від 16.05.17. Специфікація сторонами не складалась.

Також між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАРНЕТ ГРУП" (далі - Постачальник, позивач) та Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (далі - Покупець, відповідач) 03.05.17 укладено Договір поставки № ВГ-03/05-17/1 на загальну суму 1 258 308,63 грн (п. 2.1. Договору).

До Договору сторонами було підписано Додаток № 1 від 03.05.17 (Специфікація на товар, що поставляється), в якій зазначено, що оплата за товар здійснюється на наступних умовах: 30% в сумі 377 492,59 грн. в строк до 10 липня 2017 року, 70% в сумі 880 816,04 грн. в строк до 01.10.17. У разі несвоєчасної оплати товару, що був поставлений, Замовник сплачує пеню в розмірі 0,3% від не перерахованої суми за кожний день прострочення платежу і не звільняється від виконання зобов`язань.

Позивач виконав умови договору щодо передачі товару повністю, що підтверджується видатковими накладними № 167 від 16.05.17 на суму 375 874,10 грн, № 175 від 18.05.17 на суму 120 850,40 грн та № 233 від 14.06.17 на суму 395 160,63 грн, № 243 від 21.06.17 на суму 163 080,00 грн. Також позивачем виставлено рахунок № 134 від 03.05.17.

Відповідач виконав умови договору щодо оплати товару частково, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 513 від 31.07.17 на суму 100 000,00 грн, № 515 від 31.07.17 на суму 45 000,00 грн, № 516 від 31.07.17 на суму 100 000,00 грн та № 526 від 03.08.17 на суму 80 000,00 грн.

Таким чином сума основного боргу відповідача становить за договором від 01.04.16 67249,92 грн та за договором від 03.05.17 - 729 956,13 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" умов Договорів в частині оплати поставленого товару, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАРНЕТ ГРУП" звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17.01.2018 у справі №912/3222/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРНЕТ ГРУП" задовольнити частково. Стягнуто з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" заборгованість в сумі 797 206,05 грн, пеню в сумі 22 424,05 грн, 3% річних в сумі 2 712 грн, втрати від інфляції в сумі 4 292,25 грн, а всього 826 634,35 грн, а також 12 812,83 грн судового збору.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

16.02.2018 на виконання вказаного рішення Господарським судом Кіровоградської області видано відповідний наказ.

Відділом ДВС відкрито виконавче провадження №55894500 по виконанню наказу від 16.02.2018 №912/3222/17.

Як вказує позивач, в ході виконавчого провадження з відповідача стягнуто кошти, а саме: 24.04.2019 - 3500,00 грн, 23.07.2019 - 52989,69 грн, 09.08.2019 - 3000,00 грн та 782940,92 грн, 20.08.2019 - 10237,94 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із наявністю, на думку позивача, підстав для стягнення 3% річних у розмірі 35404,67 грн та інфляційних втрат у розмірі 97 904,14 грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому, чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, де зазначено, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2018 Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області прийнято постанову про прийняття виконавчого провадження №55894500.

Згідно платіжних доручень (а.с. 11-15) ГТУ юстиції у Кіровоградській області перераховано ТОВ "Варнет Груп" кошти, а саме:

- 24.04.2019 - 3500,00 грн з призначенням платежу - повернення авансового внеску зг ст. 45 ЗУ "Про ВП",

- 23.07.2019 - 52989,69 грн з призначенням платежу - борг згідно наказу №912/3222/17,

- 09.08.2019 - 3000,00 грн з призначенням платежу - повернення авансового внеску зг ст. 45 ЗУ "Про ВП" та 782940,92 грн з призначенням платежу - борг згідно виконавчого листа №912/3222/17,

- 20.08.2019 - 10237,94 грн з призначенням платежу - повернення авансового внеску зг ст. 47 ЗУ "Про ВП".

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості, зокрема, у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій.

Частинами 1, 3 ст. 47 вищевказаного Закону передбачено, що грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" № 2346-III від 05.04.2001 переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Пунктом 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Таким чином, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.01.2018 у справі №912/3222/17 фактично виконано 09.08.2019.

При цьому, у даному випадку у відповідача існувало грошове господарське зобов`язання, яке було встановлене судовим рішенням та яке боржником - ДП СГП ДКВС (№ 37) виконане невчасно та у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Системний аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 Цивільного кодексу Україні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 12.04.2017 у справі № 913/869/14 та від 26.04.2017 у справі № 918/329/16.

Зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені норми законодавства, вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму основного боргу, заявлено правомірно.

Разом з тим, приймаючи до уваги призначення платежу, зазначені у платіжних дорученнях за якими позивачу перераховано кошти у ВП №55894500, борг за рішенням суду від 17.01.2018 у справі 3912/3222/17 сплачено 23.07.2019 в розмірі 52 989,69 грн та 09.08.2019 - 782 940,92 грн. Решта платіжних доручень підтверджують повернення авансового внеску згідно ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивачем у наведених розрахунках позовних вимог (а.с. 18-19) здійснено наступні нарахування:

з суми боргу 797206,05 грн за період з 13.02.2018 по 23.04.2019 3% річних становлять 28502,85 грн, за період з 13.02.2018 по 23.04.2019 інфляційні втрати становлять 94 694,20 грн;

з суми боргу 793206,05 грн за період з 24.04.2019 по 22.07.2019 3% річних становлять 5867,55 грн; за період з 24.04.2019 по 22.07.2019 інфляційні втрати становлять 3209,94 грн;

з суми боргу 740216,36 грн за період з 23.07.2019 по 08.08.2019 3% річних становлять 1034,27 грн.

Проте, позивачем при розрахунку суми боргу враховано суми повернутого авансового внеску, а не лише зарахований борг згідно наказу. Крім того, при обрахунку інфляційних втрат з суми боргу 793206,05 грн позивачем зараховано від`ємний показник інфляції як збільшення інфляційних втрат, а не зменшення.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги фактичні суми оплат по наказу суду у ВП №55894500, є правильним наступний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат в межах періоду розрахунку позивача:

з суми боргу 797206,05 грн за період з 13.02.2018 по 22.07.2019 3% річних становлять 34399,99 грн, за період з 13.02.2018 по 22.07.2019 інфляційні втрати становлять 91084,87 грн;

з суми боргу 744216,36 грн за період з 23.07.2019 по 08.08.2019 3% річних становлять 1039,86 грн.

Приймаючи до уваги, що розмір 3% річних визначений судом перевищує заявлений до стягнення, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 35404,67 грн. Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню на суму 91084,87 грн.

У задоволенні інфляційних в іншій частині господарський суд відмовляє у зв`язку з неправильним розрахунком позивача.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню 3% річних в сумі 35404,67 грн та 91084,87 грн інфляційних. У задоволенні вказаних нарахувань в іншій частині суд відмовляє у зв`язку з неправильним розрахунком.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем також у позові заявлено до стягнення 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Як визначено ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому, як визначено ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано суду відповідних документів, зокрема договору про надання професійної правничої допомоги, акта виконаних робіт тощо.

До позову надано лише ордер серії КР №141057 від 15.07.2020 виданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Варнет Груп" адвокату Тимошенко А.А. (а.с. 20).

Враховуючи викладене, позивачем не доведено заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, підстави для покладення на відповідача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)" (с. Інгульське, Устинівський район, Кіровоградська область, 28624, і.к. 08680264) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Варнет Груп" (вул. Бориспільська, буд. 7, м. Київ, 02099, і.к. 38497093) 3% річних в сумі 35404,67 грн та 91084,87 грн інфляційних втрат, а також 1 994,47 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.10.2020.

Суддя В.Г. Кабакова