ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"06" жовтня 2020 р. Справа № 902/65/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

судді Миханюк М.В.

судді Дужич С.П.

перевіривши матеріали апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі - ТОВ "Еко-Драйв" на рішення господарського суду Вінницької області від 19 березня 2020 року (повний текст складено 23 березня 2020 року) у справі №902/65/20 (суддя Міліціанов Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільного українсько-німецького підприємства "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ Енерго"

про стягнення 289 978,04 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 19 березня 2020 року у справі №902/65/20 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільного українсько-німецького підприємства "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ Енерго" про стягнення 289 978,04 грн.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" 181 881,75 грн. - пені, нарахованої за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за Договором №3 технічного обслуговування системи для виробництва електроенергії з біогазу ІЕТ 999 ВІО V01 від 01.10.2015 року за період з 28.01.2019 по 31.12.2019 рр., та 3 410,14 грн - судових витрат зі сплати судового збору. Відмовлено у задоволенні позову в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" пені в сумі 108096,29 грн.

15 квітня 2020 року не погоджуючись з прийнятим рішенням, особа, яка не брала участі у справі - ТОВ "Еко-Драйв" звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить залучити ТОВ "Еко-Драйв" до участі у справі №902/65/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, рішення господарського суду Вінницької області від 19 березня 2020 року у справі №902/65/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2020 у справі №902/65/20 апеляційну скаргу ТОВ "Еко-Драйв" на рішення Господарського суду Вінницької області від 19 березня 2020 року залишено без руху. Встановлено ТОВ "Еко-Драйв" строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Північно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі 1409,28 грн. протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено скаржнику, що у разі невиконання вимог даної ухвали у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 у справі №902/65/20 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Драйв" на рішення Господарського суду Вінницької області від 19 березня 2020 року у справі №902/65/20 повернуто заявнику разом з доданими до неї документами. Матеріали справи №902/65/20 повернуто господарському суду Вінницької області.

15 вересня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко-Драйв" повторно звернулося з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Вінницької області від 19 березня 2020 року у справі №902/65/20, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, залучити ТОВ "Еко-Драйв" до участі у справі №902/65/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, рішення господарського суду Вінницької області від 19 березня 2020 року у справі №902/65/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не відповідає вимогам вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.258 ГПК України, в апеляційній скарзі мають бути зазначені дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується. Відповідно до п.3 ч.3 ст.258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Частиною 4 статті 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 119 ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Мушта проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У справі "Пономарьов проти України", no. 3236/03, від 03.04.2008 Європейський суд з прав людини зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 46 рішення у справі "Устименко проти України").

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України", п.47 рішення у справі "Устименко проти України").

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Як вже зазначалося вище, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2020 у справі №902/65/20 апеляційну скаргу ТОВ "Еко-Драйв" на рішення Господарського суду Вінницької області від 19 березня 2020 року залишено без руху. Встановлено ТОВ "Еко-Драйв" строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

При цьому, пунктом 1 частини 1 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року № 731-IX (далі - Закон № 731-IX), який набрав чинності 17 липня 2020 року, внесено зміни, зокрема, до пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України та викладено вказаний пункт в такій редакції: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Також, Законом № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року № 731-IX набрав чинності 17 липня 2020 року, а тому 20-денний строк для звернення із заявою про продовження чи поновлення процесуальних строків закінчується 06 серпня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, після набрання чинності Законом № 731-IX від скаржника - ТОВ "Еко-Драйв" жодних заяв чи клопотань про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги не надходило.

Отже, процесуальний строк щодо залишення апеляційної скарги без руху, який продовжувався законом на строк дії карантину, закінчився ще 06.08.2020, а апелянт - ТОВ "Еко-Драйв" у строк, встановлений ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2020 не усунув.

Враховуючи викладене, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 у справі №902/65/20 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Драйв" на рішення Господарського суду Вінницької області від 19 березня 2020 року у справі №902/65/20 повернуто заявнику.

З повторною апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Вінницької області від 19 березня 2020 року у справі №902/65/20 ТОВ "Еко-Драйв" звернувся лише 15 вересня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, обґрунтовуючи заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на неможливість усунення недоліків, допущених при попередньому зверненні з апеляційною скаргою, через перебування представника ТОВ "Еко-Драйв" - адвоката Марцинковського Леоніда Васильовича на лікарняному.

При цьому, в підтвердження зазначеного адвокат надає Виписку із медичної картки стаціонарного хворого №415, виданої 12.05.2020, з якої вбачається, що ОСОБА_1 знаходився у стаціонарі з 12.05.2020 по 13.05.2020 (тобто два дні), тоді як з моменту постановлення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху до подачі повторної апеляційної скарги пройшло майже 4 місяці.

Будь-яких інших доводів та доказів, які підтверджували поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Вінницької області від 19 березня 2020 року у справі №902/65/20, зокрема, доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку, встановленого ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2020, для усунення недоліків, адвокатом Марцинковським Л.В. апеляційному суду не надано.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" та "Трух проти України").

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що можливість вчасного подання представником ТОВ "Еко-Драйв" апеляційної скарги на рішення господарського суду Вінницької області від 19 березня 2020 року у справі №902/65/20, залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер, якою (можливістю) він вчасно не скористався, а наведені скаржником у відповідному клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними.

Положеннями ч.3 ст.260 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч.2 ст.174 ГПК України).

Враховуючи те, що наведені заявником апеляційної скарги підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

При цьому, суд звертає увагу скаржника на те, що у відповідності до приписів п.4 ст.260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше пяти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.3 ст.261 ГПК України).

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Драйв" на рішення господарського суду Вінницької області від 19 березня 2020 року у справі №902/65/20 залишити без руху.

2. Товариству з обмеженою відповідальністю "Еко-Драйв" протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, вказавши інші підстави для поновлення строку.

3. Роз`яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.