ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1212/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Овчар А.С.

розглянувши справу за позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135) в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001)

до відповідача: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001)

про стягнення 4323452,53 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ", в якій, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с.107-124, т.1), просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 4323452,53 грн, з яких: 4093608,56 грн основного боргу, 41823,35 грн інфляційних втрат, 157914,26 грн пені та 30106,36 грн 3% річних.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг №47-Пд-ЧФ-19/19/103-ППЗ від 27.12.2019 в частині повної та своєчасної оплати за надані позивачем у період січень-лютий, квітень-травень 2020 року послуги.

Відповідач відзив на позов не подав, разом з цим подав суду клопотання про зменшення розміру пені (а.с.140-178, т.1), згідно якого просить суд зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір пені до 10%, а саме до 15791,43 грн. В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на те, що: наразі відповідач перебуває в скрутному фінансовому становищі, у зв`язку з зниженням попиту на послуги підприємства через складну політично-економічну ситуацію в країні, а отриманих від господарської діяльності коштів вистачає лише на обов`язкові платежі і заробітну плату; матеріали справи не містять доказів понесення позивачем збитків чи погіршення фінансового стану внаслідок порушень грошових зобов`язань відповідачем; станом на 31.07.2020 заборгованість контрагентів відповідача та третіх осіб становить 196864840,85 грн, що має наслідком несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Під час розгляду справи по суті представники сторін у судове засідання не з`явились, при цьому від позивача неодноразово надходили до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.05.2020 позовну заяву Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та підготовче судове засідання призначено на "11" червня 2019 о 14год. 30хв.

11.06.2020 судом було протокольно ухвалено відкласти підготовче засідання на "02" липня 2020 о 16год. 30хв. 02.07.2020 судом було протокольно ухвалено продовжити строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкласти підготовче засідання на "20" липня 2020 о 12год. 00хв. 20.07.2020 судом було протокольно ухвалено відкласти підготовче судове засідання на "31" серпня 2020 о 09год. 45хв. У судовому засіданні 31.08.2020 судом було протокольно ухвалено закрити підготовче провадження у справі №916/1212/20 та призначити справу до розгляду по суті в засіданні суду на 17 вересня 2020 о 16год.00хв.

У судовому засіданні 17.09.2020 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

27.12.2019 між Державним підприємством Адміністрація морських портів України (далі ДП «АМПУ», виконавець) та Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (далі-замовник) було укладено договір про надання послуг №47-Пд-ЧФ-19/19/103-ППЗ (а.с.10-17, т.1, далі-договір), згідно з п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з організації залізничних перевезень на території Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі-послуги), а замовник зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги.

Відповідно до п.1.4. договору всі права та обов`язки ДП «АМПУ», які передбачені цим договором, виконуються Чорноморською філією Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Згідно з п. 3.2. договору щомісячно протягом 8 (восьми) робочих днів після закінчення розрахункового періоду виконавець складає акт наданих послуг з зазначенням фактичних обсягів та вартості наданих замовнику послуг за даним договором.

В п. 3.3. договору сторони погодились, що акт наданих послуг є документом, що підтверджує факт надання виконавцем послуг за даним договором замовнику. Прийом-передача акту наданих послуг та рахунку здійснюється сторонами шляхом передачі їх виконавцем до відділу документообігу замовника.

За умовами п. 3.4. договору замовник оплачує надані за даним договором послуги шляхом здійснення прямого банківського переведення грошових коштів на рахунок виконавця у безготівковій формі після підписання відповідного акту прийому-передачі наданих послуг або акту наданих послуг згідно виставленого виконавцем рахунку, зареєстрованої виконавцем в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та виданої в установленому законодавством порядку замовнику, до 25 числа кожного місяця наступного за розрахунковим.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що замовник зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну оплату послуг за договором.

Згідно з п. 6.4. договору за порушення замовником строків виконання зобов`язання виконавець має право стягнути з замовника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 9.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє з 01.01.2020 до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

У період січень-лютий, квітень-травень 2020 року позивач надав, а відповідач прийняв послуги за вищевказаним договором на загальну суму 4093608,56 грн, що підтверджується наявними у справі актами наданих послуг, підписаними сторонами (а.с.19, 24, 112, 117, т.1) та рахунками позивача (а.с.18, 23, 111, 116, т.1). Також в матеріалах справи наявні докази направлення позивачем та отримання відповідачем рахунків та актів наданих послуг на зазначену суму (а.с.20-22, 26-27, 113-115, 118-120, т.1).

В матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем на користь позивача оплати послуг на підставі вищевказаних договору та актів наданих послуг, а отже станом на день розгляду справи відповідач має заборгованість перед позивачем за надані останнім послуги у сумі 4093608,56 грн. На підтвердження іншого відповідач жодного доказу суду не надав.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості наданих позивачем послуг за договором позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 41823,35 грн інфляційних втрат, 157914,26 грн пені та 30106,36 грн 3% річних.

Розрахунок спірних сум пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснений позивачем за зобов`язаннями по кожному місяцю окремо в межах спірного періоду наступним чином (а.с.108, т.1):

- за січень 2020 (основний борг 1191251,54 грн) за період з 26.02.2020 по 17.07.2020;

- за лютий 2020 (основний борг 1130852,18 грн) за період з 26.03.2020 по 17.07.2020;

- за квітень 2020 (основний борг 937364,51 грн) за період з 26.05.2020 по 17.07.2020;

- за травень 2020 (основний борг 834140,33 грн) за період з 26.06.2020 по 17.07.2020.

Відповідач обставину несвоєчасної сплати коштів за надані позивачем послуги не спростовує, щодо вірності розрахунків позивача заперечень не подав, натомість просить суд зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір пені до 10%, надавши до матеріалів справи: копію фінансових результатів відповідача за І півріччя 2020, з якого вбачається збитковість діяльності відповідача; накази ДП «МТП «Чорноморськ» щодо зміни умов праці працівників підприємства, скасування надбавок та доплат працівникам порту, у зв`язку з складним фінансовим станом підприємства та з метою подолання фінансової кризи; довідки банківських установ, з яких вбачається залишок коштів на трьох рахунках відповідача станом на 28.07.2020 в розмірі 216838,74 грн, 338870,51 грн та 68936,94 грн; розшифровку дебіторської заборгованості контрагентів відповідача, яка станом на 31.07.2020 становить 196864840,85 грн (а.с.144-161, т.1).

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених зазначеним Кодексом, іншими законами або договором.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Водночас, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 233 ГК України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» щомісячні звіти центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, про результати спостережень за зміною цін і тарифів на товари та послуги, що реалізуються населенню, та про результати спостережень за зміною рівнів заробітної плати працівників галузей економіки публікуються в газеті "Урядовий кур`єр".

Позиція суду

Під час розгляду справи судом встановлений факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором про надання послуг від 27.12.2019 №47-Пд-ЧФ-19/19/103-ППЗ за надані позивачем у період січень-лютий, квітень-травень 2020 послуги в сумі 4093608,56 грн, а отже позов позивача в цій частині позовних вимог належить задовольнити.

У зв`язку з тим, що бездіяльність відповідача у вигляді несплати коштів за фактично надані позивачем та прийняті відповідачем послуги суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно нараховані до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні нарахування.

Перевіривши наведений позивачем у заяві про збільшення розміру позовних вимог розрахунок спірних сум (а.с.108, т.1), суд визнає його обґрунтованим та таким, що відповідає договору та вимогам законодавства. При цьому, як вбачається з розрахунку позивача, останнім розрахунок спірних сум здійснено станом на 17.07.2020, в тому числі і інфляційних нарахувань. Між цим, враховуючи, що відомості щодо розміру індексу інфляції за липень 2020 було опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр» №154 від 12.08.2020 та, відповідно, станом на день здійснення розрахунку ці відомості не були відомі позивачу, суд вважає, що нарахування інфляційних втрат позивачем здійснено в межах визначеного ним періоду по червень 2020 включно, що також підтверджується самою сумою інфляційних нарахувань, що заявлено до стягнення з відповідача. При цьому відповідачем розрахунок позивача не заперечений.

Водночас, вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача суми пені, що заявлена до стягнення позивачем, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає про таке.

Так, при зменшенні розміру пені, суд бере до уваги інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявленої до стягнення пені, зокрема, із розміром збитків позивача. Якщо порушення зобов`язання відповідачем не потягло за собою значні збитки для інших господарюючих суб`єктів, то суд може з урахуванням інтересів сторін зменшити розмір належної до сплати пені. При цьому як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

За своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягуються в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

При цьому наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Вирішуючи питання щодо доцільності зменшення штрафних санкцій у цій справі суд враховує майновий стан відповідача (чистий фінансовий результат за І півріччя збиток, наявність на рахунках відповідача, щодо яких подано довідки, коштів в розмірі 216838,74 грн, 338870,51 грн та 68936,94 грн, тобто менше заявленої до стягнення суми основного боргу, прийняття відповідачем наказів про скасування надбавок та доплат працівникам). При цьому суд також враховує, що в матеріалах справи відсутні докази, які спростовують пояснення та докази відповідача щодо його майнового стану, докази, що позивач або інші особи зазнали збитків у зв`язку із простроченням виконання відповідачем зобов`язання у спірних відносинах, а також докази майнового стану позивача.

З урахуванням цих обставин, враховуючи, що штрафні санкції несуть стимулюючу функцію, суд вважає справедливим зменшити розмір заявлених позивачем штрафних санкцій у виді пені, що підлягає стягненню з відповідача, на 40%. При цьому таке зменшення розміру пені суд вважає оптимальним балансом інтересів обох сторін у спорі, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, заявлені до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача основну заборгованість в сумі 4093608,56 грн, інфляційні нарахування в сумі 41823,35 грн, 3% річних в сумі 30106,36 грн та пеню в сумі 94748,56 грн.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У п. 4.3. постанови від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України" пленум Вищого господарського суду України роз`яснив, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Приймаючи до уваги вищезазначене, а також з огляду на те, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, витрати по сплаті судового збору покладаються на Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135, ) в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) основну заборгованість в сумі 4093608 /чотири мільйона дев`яносто три тисячі шістсот вісім/ грн 56 коп, 3% річних в сумі 30106 /тридцять тисяч сто шість/ грн 36 коп, інфляційні нарахування в сумі 41823 /сорок одну тисячу вісімсот двадцять три/грн 35 коп, пеню в сумі 94748 /дев`яносто чотири тисячі сімсот сорок вісім/ грн 56 коп та судовий збір в сумі 64851 /шістдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят одну/ грн 79 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст складено 28 вересня 2020 р.

Суддя Д.О. Бездоля