ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2020 р. Справа№ 910/4578/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020

у справі №910/4578/20 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»

до Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» в особі Виробничого центру по ремонту та метрологічному забезпеченню топографо-геодезичних інструментів та приладів ВЦ «Геосервіс»

про розірвання договору та стягнення 37 560,00 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» в особі Виробничого центру по ремонту та метрологічному забезпеченню топографо-геодезичних інструментів та приладів ВЦ «Геосервіс» (далі, відповідач) про розірвання договору та стягнення 37 560,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за Договором №2/18-19 від 24.04.2018.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/4578/20 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» в особі Виробничого центру по ремонту та метрологічному забезпеченню топографо-геодезичних інструментів та приладів ВЦ «Геосервіс» на користь Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» 30 000 (тридцять тисяч) грн 00 коп - основного боргу, 5 460 (п`ять тисяч чотириста шістдесят) грн 00 коп - пені, 2100 (дві тисячі сто) грн 00 коп - штрафу та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп - судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач не виконав робіт за Договором №2/18-19 від 24.04.2018 та не повернув позивачу суму попередньої оплати, у результаті чого на момент звернення до суду у відповідача перед позивачем існує прострочена заборгованість у розмірі 30 000,00 грн. Доказів повернення відповідачем суми попередньої оплати чи виконання робіт за Договором №2/18-19 від 24.04.2018 суду не надано, а тому позов у частині стягнення 30 000,00 грн попередньої оплати та нарахованих на неї 5 460,00 грн пені та 2 100,00 грн штрафу підлягає задоволенню. Водночас, позовні вимоги про розірвання Договору № 2/18-19 від 24.04.2018 задоволенню не підлягають, оскільки позивач відмовився від договору, надіславши відповідачу повідомлення про розірвання договору №2/18-19 від 24.04.2018, і така одностороння відмова від договору не потребувала узгодження з відповідачем, а тому договір станом на дату звернення до суду із позовом вже є припиненим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 12.07.2020 (про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті) Державне підприємство «Українське державне аерогеодезичне підприємство» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/4578/20 в частині стягнення коштів у розмірі 37 560,00 грн та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» до Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» в частині стягнення 37 560,00 грн відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- судом першої інстанції не враховано те, що позивачем не тільки порушено встановлений пунктом 2.2. Договору строк виконання зобов`язань щодо попередньої оплати даного договору, а також те, що наступних 15 000,00 грн, сплачених через два місяці після підписання договору (25.06.2018), не є попередньою оплатою, а сплачені у зв`язку з невиконанням угоди саме з вини позивача;

- судом першої інстанції не враховані умови пунктів 4.1.1. та 4.4.3. Договору, згідно яких позивач зобов`язаний надати відповідачу інформацію, необхідну для надання послуг. Так, оскільки у договорі відсутні відомості стосовно конкретизації предмету Договору, існують обґрунтовані підстави для сумнівів у реальності виконання такого договору. Ненадання позивачем інформації, необхідної для виконання вказаного договору, було підставою для відкладення строку виконання договору;

- оскільки позивачем не було надано жодної інформації про земельну ділянку, яка необхідна для виконання договору, а також не надано жодних доказів надання такої інформації відповідачу, вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 5460,00 грн та штрафу в розмірі 2 100,00 грн не підлягають до задоволення, оскільки неможливість виконати договір виникла саме з вини позивача, яким не було вчасно сплачено попередню оплату у розмірі 15 000,00 грн, а також не надано необхідних для виконання інформаційних (вихідних) даних, доступу до місцевості;

- позивачем не було направлено відповідачу претензію у відповідності до статті 222 Господарського кодексу України. Крім того, позивачем невірно здійснено розрахунок заборгованості з огляду на те, що кошти у розмірі 15 000,00 грн позивач зобов`язаний був перерахувати після остаточного виконання договору;

- судом першої інстанції була прийнята до розгляду відповідь на відзив, подана позивачем з порушенням строків, встановлених судом, та яка не містила доказів направлення її копії відповідачу у справі.

У тексті апеляційної скарги апелянтом викладено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що повний текст оскаржуваного рішення було отримано ним 22.06.2020, що підтверджується також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи.

Узагальнені доводи відзиву та заперечень на відзив на апеляційну скаргу

27.08.2020 позивач подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У відзиві позивач наголосив на наступному:

- позивач у повному обсязі виконав свої грошові зобов`язання перед відповідачем, перерахувавши на його поточний рахунок 30 000,00 грн, в той час, коли відповідач не лише порушив строки виконання зобов`язання після отримання повної передоплати, а взагалі не виконав своїх зобов`язань за Договором, а саме: технічну документацію із землеустрою не розробив та позивачу не передав, чим порушив пункти 1.2. та 4.2. Договору, статті 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України;

- протягом двох тижнів з дня підписання Договору №2/18-19 на надання послуг від 24.04.2018 позивачем представнику відповідача Бичек А.В. були надані правовстановлюючі документи юридичної особи - ДП «Агрокомбінат «Пуща-Водиця» та правовстановлюючі документи за земельну ділянку, яка розташована у Святошинському районі м. Києва, орієнтовною площею 7,7 га, пізніше - судові рішення. Договором не передбачена обов`язковість фіксації позивачем факту отримання документів відповідачем в письмовому вигляді;

- при погодженні з відповідачем його зобов`язань щодо надання послуг зі збору, підготовки матеріалів та складання документації із землеустрою, які є істотною умовою договору, позивач розраховував на отримання технічної документації для оформлення права користування земельною ділянкою та внаслідок непідготовки та ненадання відповідачем документації із землеустрою, ДП «Агрокомбінат «Пуща-Водиця» було позбавлено можливості оформити право користування земельною ділянкою, яка розташована у Святошинському районі м. Києва орієнтовною площею 7,7 га. Зазначене стало підставою для направлення позивачем відповідачу повідомлення вих. №52/1.01-13 про розірвання договору про надання послуг шляхом односторонньої відмови з 31.01.2020.

У відзиві позивач, враховуючи запроваджений на території України карантин, просив суд апеляційної інстанції проводити розгляд справи без участі представника позивача.

08.09.2020 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення на відзив позивача, у яких відповідач наголосив на наступному:

- позивачем не було надано жодної інформації про земельну ділянку, місцезнаходження останньої та інші інформаційні (вихідні) дані, необхідні для виконання даної угоди. Отже, сам позивач в порушення статті 850 Цивільного кодексу України та зобов`язань, передбачених договором, не сприяв виконавцеві у виконанні робіт, передбачених умовами договору, що відповідно до статті 851 Цивільного кодексу України дає право відповідачеві не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити;

- незважаючи на те, що відповідно до умов договору попередня оплата здійснюється у розмірі 15 000,00 грн не пізніше п`яти днів з дня підписання договору, а саме до 29.04.2018, попередню оплату позивачем здійснено тільки 24.05.2018 (через місяць після підписання договору), тобто з порушенням строків, встановлених пунктом 2.2. Договору;

- суд безпідставно встановив, що грошові кошти у сумі 15 000,00 грн, сплачені 25.06.2018, є попередньою оплатою.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2020 апеляційну скаргу Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» у справі №910/4578/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2020 апеляційну скаргу Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/4578/20 залишено без руху, роз`яснено Державному підприємству «Українське державне аерогеодезичне підприємство», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути її недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 3 153,00 грн.

07.08.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надав суду платіжне доручення №381 від 06.08.2020 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 153,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/4578/20; враховуючи предмет спору в даній справі, ціну позову (про стягнення 37 560,00 грн), характер спірних правовідносин, предмет доказування, обсяг та характер доказів у справі, предмет апеляційного оскарження, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заяв, клопотань.

У матеріалах справи наявні належні докази повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

24.04.2018 між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання послуг №2/18-19 (далі, Договір), за яким відповідач зобов`язався надати послуги зі збору, підготовки матеріалів та складання документації із землеустрою щодо оформлення права користування земельною ділянкою, яка розташована у Святошинському районі міста Києва, площею 7,7 га, а позивач - прийняти і оплатити надані послуги.

Строк виконання робіт по Договору - 180 днів з дня зарахування попередньої оплати на поточний рахунок виконавця (пункт 1.2. Договору).

Згідно пункту 2.1. Договору та протоколу погодження договірної ціни на виконання робіт (додаток 1 до договору) вартість робіт становить 30 000,00 грн.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що позивач не пізніше 5-ти днів з дня підписання договору зобов`язується здійснити попередню оплату у розмірі 15 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2.3. Договору №2/18-19 від 24.04.2018 остаточний розрахунок за договором у розмірі 15 000, 00 грн позивач здійснює не пізніше 5-ти днів з дня підписання акту приймання-передачі виконаних послуг.

Згідно пункту 3.1. Договору передача замовнику технічної документації із землеустрою здійснюється на підставі акту приймання-передачі виконаних послуг, який підписується сторонами цього договору.

У пункті 5.1. Договору сторони погодили, що згідно частини 2 статті 631 Цивільного кодексу України цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг, а в частині розрахунків - до повного виконання взятих замовником за цим договором фінансових зобов`язань.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України (пункт 6.1. Договору).

Сторони не несуть відповідальність за порушення своїх зобов`язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів належного виконання зобов`язання (пункту 6.2. Договору).

24.05.2018 згідно платіжного доручення №3259 позивач здійснив попередню оплату за Договором №2/18-19 від 24.04.2018 у сумі 15 000,00 грн.

Згідно платіжного доручення №3542 від 25.06.2018 позивачем здійснено оплату згідно Договору на суму 15 000,00 грн.

За твердженням позивача, відповідач не виконав роботи за договором №2/18-19 від 24.04.2018.

24.01.2020 позивач звернувся до відповідача із вимогою вих. №51/1.01-13 від 24.01.2020 про повернення йому попередньої оплати в загальній сумі 30 000,00 грн і сплати 5 460,00 грн пені та 2 100,00 грн штрафу за невиконання своїх зобов`язань за Договором (докази направлення вимоги долучені позивачем до позовної заяви). У вимозі позивач зазначив, що необхідність розробки виконавцем технічної документації відпала через недобросовісність відповідача.

27.01.2020 позивач звернувся до відповідача з повідомленням від 24.01.2020 №52/1.01-13 про розірвання договору у зв`язку з невиконанням відповідачем його умов (докази направлення повідомлення долучені позивачем до позовної заяви), у якому також повторно вимагав повернути грошові кошти в загальній сумі 30 000,00 грн.

Вказані вимоги позивача були залишені відповідачем без задоволення.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач зазначає, що відповідачем було допущено порушення термінів виконання робіт, передбачених Договором, що є підставою для розірвання договору, повернення попередньої оплати в загальній сумі 30 000,00 грн та є підставою для нарахування відповідачу штрафних санкцій на підставі частини 2 статті 231 Господарського кодексу України.

Відповідач, у свою чергу, проти задоволення позову заперечував з огляду на те, що порушення термінів виконання робіт згідно умов Договору відбулося за відсутності вини відповідача, у зв`язку з тим, що позивачем не було надано жодної інформації про земельну ділянку, місцезнаходження останньої та інші інформаційні (вихідні) дані, необхідні для виконання даної угоди, не було направлено відповідачу претензію у відповідності до статті 222 Господарського кодексу України, невірно здійснено розрахунок заборгованості, оскільки решту коштів у сумі 15 000,00 грн позивач зобов`язаний був перерахувати відповідачу після остаточного виконання договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та заперечень на відзив, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений між сторонами спору Договір є договором підряду, який підпадає під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 Цивільного кодексу України).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що строк виконання робіт за цим договором становить 180 днів з дня зарахування попередньої оплати на поточний рахунок відповідача.

Попередня оплата за Договором №2/18-19 від 24.04.2018 у сумі 15 000,00 грн була здійснена позивачем 24.05.2018 згідно платіжного доручення №3259, а відтак кінцевий строк виконання робіт за цим договором - 20.11.2018.

Водночас, згідно платіжного доручення №3542 від 25.06.2018 позивачем здійснено оплату залишку ціни Договору на суму 15 000,00 грн.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконання відповідачем передбачених Договором робіт у строк до 20.11.2018.

Позивач двічі звертався до відповідача із вимогами вих. №51/1.01-13 та вих. №52/1.01-13 від 24.01.2020 про повернення йому попередньої оплати.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, з 21.11.2018 відповідач вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань з виконання робіт за Договором.

Доказів на підтвердження виконання робіт згідно умов Договору (розробленої технічної документації) станом на дату подання позову відповідачем не надано.

Згідно частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Таким чином, у разі порушення підрядником строку виконання робіт законом надано право замовнику відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, і встановлене цією нормою право не може бути обмежене.

Частиною 3 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як зазначалося вище, позивач 27.01.2020 направив відповідачу повідомлення про розірвання договору на надання послуг №2/18-19 від 24.04.2018 у зв`язку з порушенням строків виконання робіт.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позову в частині розірвання договору, дійшов висновку, що Договір №2/18-19 від 24.04.2018 є припиненим, оскільки позивач відмовився від нього, надіславши відповідачу повідомлення про розірвання договору №2/18-19 від 24.04.2018, і така одностороння відмова від договору не потребувала узгодження з відповідачем.

Рішення суду у вказаній частині відповідачем не оскаржується та апеляційним судом, з огляду на положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, не переглядається.

Отже, станом на момент звернення до суду з даним позовом сплив строк виконання відповідачем робіт, а позивач реалізував своє право, передбачене частиною 2 статті 849 Цивільного кодексу України.

Доказів на підтвердження факту повного або часткового повернення грошових коштів, сплачених позивачем в якості передплати, матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 2 статті 570 Цивільного кодексу України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

При цьому, згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Аналогічні висновки містяться у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17.

Договір не містить положень, згідно яких сплачені позивачем кошти у сумі 30 000,00 грн є завдатком.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань за договором, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний повернути позивачу сплачену ним суму попередньої оплати (авансовий платіж) у розмірі 30 000,00 грн.

Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, висновки суду першої інстанції із приводу чого є правомірними.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 5 460,00 грн пені, нарахованої за період 21.11.2018 по 21.05.2019, та 2 100, 00 грн штрафу.

Із приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є суб`єктами господарювання, що належать до державного сектора економіки.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені та штрафу, суд дійшов висновку про те, що нарахування здійснено вірно.

Враховуючи наведене, оскільки факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором доведений позивачем, позовні вимоги про стягнення з відповідача 5 460,00 грн пені, нарахованої за період 21.11.2018 - 21.05.2019, та штрафу у розмірі 2 100,00 грн підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Мотиви відхилення доводів та аргументів скаржника

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач у апеляційній скарзі та запереченнях на відзив на апеляційну скаргу наголошує, що судом першої інстанції при вирішенні спору не були враховані умови пунктів 4.1.1. та 4.4.3. Договору, згідно яких позивач зобов`язаний надати відповідачу інформацію, необхідну для надання послуг, а у випадку ненадання вихідних даних позивачем відповідач має право відкласти строк виконання робіт по Договору до отримання таких даних.

Скаржник стверджує, що оскільки у договорі були відсутні відомості стосовно конкретизації предмету Договору, існують обґрунтовані підстави для сумнівів у реальності виконання такого договору. Ненадання позивачем інформації, необхідної для виконання вказаного договору, порушення позивачем строків здійснення попередньої оплати було підставою для відкладення строку виконання договору, а тому відповідач не може вважатися таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань за договором.

За приписами частини 1 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Поряд з цим, за приписами частини 4 статті 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Аналогічні положення містяться в частині 3 статті 220 Господарського кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Згідно з частинами 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно із частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Як було вказано вище, за умовами пункту 1.2. Договору строк виконання робіт по Договору - 180 днів з дня зарахування попередньої оплати на поточний рахунок виконавця, тобто сторони у Договорі чітко пов`язали початок перебігу строку виконання робіт із здійсненням позивачем попередньої оплати, яка у даному випадку, як підтверджується матеріалами справи, була здійснена 24.05.2018.

Водночас, у відповідності до пунктів 4.1.1., 4.4.3. Договору, на які посилається скаржник, замовник зобов`язаний надати виконавцю інформаційні (вихідні) дані, необхідні для надання послуг. Виконавець має право відкласти строк виконання договору до отримання повної попередньої оплати та необхідних для виконання інформаційних (вихідних) даних, доступу до місцевості.

Однак, проаналізувавши вищенаведені умови Договору, колегія суддів зазначає, що останні не містять конкретного переліку інформаційних (вихідних) даних, які позивач повинен був надати Державному підприємству «Українське державне аерогеодезичне підприємство» в особі Виробничого центру по ремонту та метрологічному забезпеченню топографо-геодезичних інструментів та приладів ВЦ «Геосервіс».

Водночас, відповідач жодного разу не звертався до позивача із вимогами про надання доступу до місцевості та надання документів, відсутність яких, на його думку, перешкоджала йому виконати роботи у встановлений Договором строк.

Відсутність будь-яких звернень відповідача до позивача не може свідчити про те, що скаржником вживались всі залежні від нього заходи щодо належного виконання зобов`язання, а тому не може свідчити про наявність підстав для звільнення його від господарської правової відповідальності в зв`язку з простроченням кредитора.

Посилання скаржника на порушення позивачем встановленого пунктом 2.2. Договору строку здійснення попередньої оплати у сумі 15 000,00 грн як на підставу для відмови у задоволенні позову в частині стягнення попередньої оплати судом відхиляються, оскільки строк виконання робіт згідно пункту 1.2. Договору у будь-якому випадку почав свій перебіг з моменту здійснення попередньої оплати, а відтак несвоєчасне її перерахування позивачем не могло вплинути на кінцевий строк виконання зобов`язань відповідачем, який обраховується як 180 днів з дня зарахування попередньої оплати на поточний рахунок виконавця, та жодним чином не обмежило відповідача у строках виконання робіт.

Посилання скаржника на те, що 15 000,00 грн, сплачені позивачем згідно платіжного доручення №3542 від 25.06.2018, не є коштами попередньої оплати, оцінюються критично, оскільки у матеріалах справи відсутні підписані сторонами акти приймання-передачі виконаних послуг, а відтак і підстави вважати вказані кошти сплаченими у якості остаточного розрахунку згідно умов Договору, а не в якості авансового платежу. При цьому, умови Договору не забороняють позивачу здійснити оплату усієї ціни Договору до його виконання.

Доводи скаржника стосовно того, що позивачем не було направлено відповідачу претензію у відповідності до статті 222 Господарського кодексу України, оскільки вимога вих. №51/1.01-13 від 24.01.2020 не містить розрахунку суми, на яку вона була виставлена, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки обрання певного засобу правового захисту, у тому числі, і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Відтак, невідповідність, на думку відповідача, претензії вимогам статті 222 Господарського кодексу України не позбавляє позивача права на звернення до суду із позовом у даній справі.

Стосовно тверджень скаржника про те, що судом першої інстанції була прийнята до розгляду відповідь на відзив, подана позивачем з порушенням строків, встановлених судом, та яка не містила доказів направлення її копії відповідачу у справі, колегією суддів встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2020 для позивача встановлено строк на подання відповіді на відзив, а також доказів її направлення відповідачу до 07.05.2020.

29.05.2020 (про що свідчить відмітка Укрпошта Експрес на конверті) позивач направив на адресу місцевого господарського суду відповідь на відзив із доказами направлення її копії відповідачу (том 1, а.с. 83).

Стосовно строків подання відповіді на відзив колегія суддів зазначає, що судом правомірно було прийнято та долучено вказану відповідь на відзив на позовну заяву до матеріалів справи, оскільки згідно пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинні станом на дату подання відповіді на відзив) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строки, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Із урахуванням наведеного, доводи скаржника про пропуск позивачем строків на подання відповіді на відзив та, як наслідок, безпідставність прийняття її судом, є безпідставними та не свідчать про порушення судом норм процесуального права при розгляді спору.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/4578/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/4578/20 залишити без змін.

Матеріали справи №910/4578/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка