РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.09.2020Справа № 910/2594/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Цубери Ю.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс"

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 220 917,00 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Кривошея Д.А.;

від відповідача: Гладкий С.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство оборони України (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс" (відповідач) про стягнення штрафних санкцій у розмірі 220 917,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем прострочено виконання своїх зобов`язань за Договором №286/3/19/149 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 25.04.2019 з поставки беретів трикотажних, у зв`язку з чим Міністерство оборони України вказує на наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс" пені у розмірі 43 677,00 грн. та штрафу у розмірі 177 240,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 відкрито провадження у справі № 910/2594/20, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.03.2020.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, судове засідання, призначене на 26.03.2020 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 призначено справу № 910/2594/20 до розгляду у підготовчому засіданні на 23.07.2020.

Представники сторін у судове засідання 23.07.2020 не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 розгляд справи відкладено на 13.08.2020.

13.08.2020 представник відповідача надав до Господарського суду міста Києва відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив зменшити розмір штрафних санкцій на 90 відсотків.

У судовому засіданні 13.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 15.09.2020.

У судовому засіданні 15.09.2020 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги. Стосовно зменшення розміру штрафних санкцій поклався на розсуд суду.

Представник відповідача у судовому засіданні 15.09.2020 просив зменшити розмір штрафних санкцій на 90 відсотків.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.04.2019 між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олтекс" (постачальник) був укладений Договір №286/3/19/149 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у 2019 році поставити замовнику індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Берет трикотажний для військовослужбовців Збройних Сил України темно-сірого, чорного, світло-сірого, темно-синього та синьо-зеленого кольору) (далі - товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору постачальник зобов`язався у 2019 році поставити замовнику індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Берет трикотажний для військовослужбовців Збройних Сил України темно-сірого, чорного, світло-сірого, темно-синього та синьо-зеленого кольору) у кількості 8 000 штук вартістю 2 532 000,00 грн. Строк постачання товару визначено 100 календарних днів з дати укладення договору в термін до 02.08.2019 (включно).

Згідно з п. 5.1 Договору товар постачається на умовах DDP - склад Замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймання контролю якості товару.

Відповідно до п. 6.3.1 Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені Договором.

Додатковою угодою №1 від 13.12.2019 до Договору сторони погодили, що Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.03.2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Відповідно до п. 7.3.4 Договору за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору.

Позивачем направлялися на адресу відповідача претензія № 286/8/7368 від 27.11.2019, № 286/6/5637 від 02.09.2019, № 286/8/5690 від 03.09.2019 про сплату штрафних санкцій за прострочку поставки товару.

Спір у справі виник у зв`язку твердженнями позивача про несвоєчасне здійснення відповідачем своїх зобов`язань з поставки товару згідно Договору №286/3/19/149 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 25.04.2019 у зв`язку з чим Міністерство оборони України вказує на наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс" пені у розмірі 43 677,00 грн. та штрафу у розмірі 177 240,00 грн.

Укладений сторонами Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1.2 Договору постачальник зобов`язався у 2019 році поставити замовнику індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Берет трикотажний для військовослужбовців Збройних Сил України темно-сірого, чорного, світло-сірого, темно-синього та синьо-зеленого кольору) у кількості 8 000 штук вартістю 2 532 000,00 грн. Строк постачання товару визначено 100 календарних днів з дати укладення договору в термін до 02.08.2019 (включно).

Отже, у відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 1.2 Договору, відповідач повинен був поставити товар у строк до 02.08.2019 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Олтекс" поставлено позивачу товар у такі строки:

-відповідно до Акту приймального контролю товару за якістю № 5 від 01.10.2019, оголошення № 5 від 18.09.2019 та посвідчення № 642 товар у кількості 1 000 штук на суму 316 500,00 грн. завезено позивачу 02.10.2019, тобто із запізненням на 60 діб;

-відповідно Акту приймального контролю товару за якістю № 3 від12.08.2019, оголошення № 3 від 02.08.2019 та посвідчення № 182 товар у кількості 2 000 штук на суму 633 000,00 грн. завезено позивачу 14.08.2019, тобто із запізненням на 11 діб;

-відповідно Акту приймального контролю товару за якістю № 2/1 від 20.08.2019, оголошення № 2 від 02.08.2019 та посвідчення № 537 товар у кількості 2 000 штук на суму 633 000,00 грн. завезено позивачу 20.08.2019, тобто із запізненням на 17 діб;

-відповідно Акту приймального контролю товару за якістю № 4 від 12.08.2019, оголошення № 4 від 02.08.2019 та посвідчення № 523 товар у кількості 2 000 штук на суму 633 000,00 грн. завезено позивачу 14.08.2019, тобто із запізненням на 11 діб.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, відповідачем поставлено позивачу товар із порушенням строків визначених умовами Договору, що також на заперечує і сам відповідач.

Таким чином, відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку з поставки товару не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

За порушення строків поставки товару позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 43 677,00 грн.

Згідно приписів ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.3.4 Договору за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З наведеного пункту Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір (0,1 відсоток від вартості непоставленого товару) порядок нарахування пені (від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки), проте не визначено строк такого нарахування, а відтак в силу приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України період нарахування штрафних санкцій обмежено піврічним терміном.

Таким чином, з огляду на наведене, вбачається наявність правових підстав для нарахування пені, на заборгованість (вартість непоставленого товару).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (з врахуванням визначеного позивачем періоду нарахування пені), та керуючись приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, якими встановлено обов`язок суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 43 677,00 грн. є правомірними.

Крім того, за порушення строків поставки товару позивачем було заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 177 240,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 7.3.4 Договору за порушення строків виконання зобов`язання постачальник за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору.

Отже, здійснивши перерахунок 7% від вартості договору, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення штрафу розмірі 177 240,00 грн. за невиконання відповідачем зобов`язання за спірним Договором є правомірною.

В свою чергу, відповідач у відзиві не заперечує проти стягнення з нього штрафних санкцій за порушення строків поставки товару, проте просить зменшити їх розмір на 90 відсотків, у зв`язку з тим, що розмір штрафних санкцій нарахованих позивачем є надмірно великим, а незначні порушення договірних зобов`язань не мали негативних наслідків для останнього та не порушили його майнові інтереси.

Таким чином, відповідачем визнано позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 43 677,00 грн. та штрафу у розмірі 177 240,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 6 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Частиною 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що відповідач у відзиві визнав позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 43 677,00 грн. та штрафу у розмірі 177 240,00 грн., а визнання відповідачем позовних вимог про стягнення штрафних санкцій нарахованих за порушення строків виконання зобов`язань за Договором не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд прийняв визнання позову відповідачем.

Оскільки у суду відсутні підстави вважати недостовірними обставини, які визнаються учасниками справи, то такі обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених норм зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе її зменшення.

Тобто, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

При цьому, вирішуючи таке питання суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Представник Міністерства оборони України в судовому засіданні 15.09.2020 у вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій на 90 відсотків послався на розсуд суду.

Заслухавши думку представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 90 відсотків.

За таких обставин, позовні вимоги Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс" в частині стягнення пені у розмірі 4 367,70 грн. та штрафу у розмірі 17 724,00 грн. підлягають задоволенню, а в іншій частині слід відмовити.

Згідно ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки, спір виник в наслідок неправильних дій відповідача, то суд покладає на Товариство з обмеженою відповідальністю "Олтекс" судові витрати у розмірі 3 313,76 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс" про стягнення 220 917,00 грн. задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс" (02132, місто Київ, вулиця Садова 49А, будинок 12, ідентифікаційний код 30435050) на користь Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ідентифікаційний код 00034022) 4 367 (чотири тисячі триста шістдесят сім) грн. 70 коп. пені, 17 724 (сімнадцять тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 00 коп. штрафу, 3 313 (три тисячі триста тринадцять) грн. 76 коп. судового збору.

3.У іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 25.09.2020

Суддя С. В. Стасюк