ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.10.2020 Справа № 905/614/20

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Калітіній К.А., в судовому засіданні розглядається справа

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь монтаж строй» м.Дніпро

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Азовмашпром», м.Маріуполь, Донецька область

про стягнення заборгованості в загальному розмірі 891035,23 грн., з яких: 759179,91 грн. основний борг, 68438,94грн штраф у розмірі 10%, 6834,12грн. 3% річних, 56582,26 грн. пеня, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сталь монтаж строй» м.Дніпро, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Азовмашпром», м.Маріуполь про стягнення заборгованості в загальному розмірі 891035,23 грн., з яких: 759179,91 грн. основний борг, 68438,94грн штраф у розмірі 10%, 6834,12грн. 3% річних, 56582,26грн. пеня, витрати на професійну правничу допомогу 10000грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на Договір постачання, за яким відповідач не виконав свої зобов`язання внаслідок чого виникла заборгованість за поставлений товар і нараховані штрафні санкції за неналежне виконання зобов`язань.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 7 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Відповідач в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачеві.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази направлення на юридичну адресу та отримання процесуальних документів відповідачем по справі №905/614/20, суд робить висновок про належне виконання обов`язку повідомити відповідача про час та місце розгляду зазначеної справи.

Оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та відповідачем не надано доказів в підтвердження поважності причин неявки його повноважного представника в судове засідання, справа розглядається відповідно до ст.202 ГПК України без явки сторін за наявними в ній матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сталь монтаж строй» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Азовмашпром» (Покупець) укладено договір поставки №09071, за яким Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити на умовах викладених в договорі продукцію, асортимент, кількість, якість та ціна якої вказана у видаткових накладних або у рахунках фактурі.

Відповідно до розділу 4 Договору Постачальник відвантажує продукцію Покупцю на умовах само вивозу із складу Постачальника.

Датою приймання Продукції вважається дата підписання видаткової накладної уповноваженими представниками сторін (п.5.3 Договору).

За умовами Договору Покупець зобов`язаний прийняти товар та сплатити за нього обумовлену специфікацією суму. При відповідності умовам Специфікації та стандартам, що застосовуються до даного виду продукції, товар не підлягає заміні або поверненню (п.5.7 Договору).

Розділом 6 Договору сторони передбачили умови та порядок розрахунків.

Так, Продукція (її ціна, асортимент, кількість) включається Постачальником до рахунку фактури на підставі письмових заявок Покупця. У відповідь на заявку Покупця, Постачальник надає Покупцю рахунок фактуру.

Розрахунки за продукцію за даним Договором здійснюються Покупцем згідно рахунку фактури у національній валюті України в безготівковій грошовій формі на поточний рахунок постачальника.

Строк оплати Продукції вказується у рахунку фактурі та здійснюється Покупцем шляхом 100% попередньої оплати Продукції (п.6.4 Договору).

Датою оплати усієї партії Продукції є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця (п.6.6 Договору).

На кожну поставлену партію продукції Постачальник надає Покупцеві наступні документи: розрахунок фактур, видаткова накладна, сертифікат якості (п.6.8 Договору).

Свої зобов`язання сторони Договору обумовили в розділі 7.

Відтак, Постачальник зобов`язаний відвантажити Покупцю продукцію на умовах, викладених в даному договорі.

Покупець зобов`язаний провести оплату продукції відповідно до умов даного договору, прийняти продукцію за ціною та на умовах поставки, викладених в даному Договорі.

Відповідно до п.8.3 Договору у випадку порушення строків оплати за наявності умов фактичного отримання Покупцем продукції Покупець виплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченої продукції за кожен день прострочення. При прострочені оплати продукції більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів Покупець на вимогу Постачальника додатково сплачує штраф в розмірі 10% вартості від простроченої до оплати суми.

Даний Договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами і скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2019р.

Договір складено та підписано сторонами без зауважень.

В рамках Договору було здійснено декілька поставок товару за специфікаціями узгодженими сторонами , які є невід`ємною частиною Договору.

За специфікацію №2 від 01.10.2019р до Договору поставки №09071 від 09.07.2019р Постачальник зобов`язався поставити Покупцю товар не загальну суму 244079,46грн. В специфікації визначені умови оплати: Покупець зобов`язується здійснити оплату товару в розмірі 100% згідно цієї специфікації не пізніше 45 календарних днів з моменту отримання товару, постачальник разом з товаром зобов`язаний надати Покупцю рахунок фактуру та видаткову накладну. Згідно п.6 Специфікації №2 датою поставки вважається дата підписання видаткової накладної уповноваженим представником Покупця.

Постачальник поставив Покупцю обумовлений в Специфікації №2 товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковою накладною №1589 від 02.10.2019р, рахунком фактурою №3355 від 30.09.2019р на суму 244079,46грн та товарно транспортною накладною №1589 від 02.10.2019р.

В подальшому Постачальником була здійснена наступна поставка товару за Специфікацією №3 від 23.10.2019р на загальну суму 151300,78грн. Специфікацією визначені умови оплати: Покупець зобов`язаний здійснити оплату товару в розмірі 100% не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару. В разі відсутності розрахунку за поставлений товар вартість товару буде збільшена на 4% щомісячно до повного розрахунку за поставлений товар

Датою поставки за Специфікацією №3 вважається дата підписання видаткової накладної уповноваженим представником Покупця (п.6).

Постачальник разом з товаром зобов`язаний надати Покупцю рахунок фактуру та видаткову накладну (п.5 Специфікації).

В підтвердження поставки товару за Специфікацією №3 позивач до матеріалів справи надав копії видаткової накладної №1680 від 24.10.2019р, товарно транспортної накладної №1680 від 24.10.2019р, рахунка фактури №3551 від 23.10.2019р довіреності №129 від 23.10.2019р.

12.11.2019р сторонами Договору була підписана Специфікація №4 за умовами якої Постачальник зобов`язався поставити Покупцю товар на суму 289009,25грн. За умовами оплати, визначених в Специфікації №4 , Покупець зобов`язується здійснити оплату товару в розмірі 100% згідно цієї специфікації не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару, в разу відсутності розрахунку за поставлений товар вартість товару буде збільшена на 4% щомісячно до повного розрахунку за поставлений товар.

Постачальник разом з товаром зобов`язаний надати Покупцю: рахунок фактуру, видаткову накладну (п.5 Специфікації №4).

Датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної уповноваженим представником Покупця.

Постачальник поставив, а покупець прийняв товар, визначений в Специфікації №4 від 12.11.2019р, що підтверджується видатковою накладною №1847 від 13.11.2019р, товарно транспортною накладною №1847 від 13.11.2019р, рахунком фактурою №3682 від 07.11.2019р.

Як убачається із матеріалів справи, Покупець товар за Специфікаціями №2,№3,№4 отримав, однак в установлені строки не оплатив, в зв`язку з чим виникла заборгованість за поставлений товар.

Позивач на адресу відповідача направив претензію б/н від 15.01.2020р, згідно якої повідомив ТОВ «Торгівельний будинок Азовмашпром» про наявність заборгованості за отриману 02.10.2019р, 13.11.2019р, 13.11.2019р металопродукцію за Договором№09071 від 09.07.2019р у загальній сумі 684389,49грн і просив оплати вказану суму протягом п`яти днів з дня отримання цієї претензії.

Відповідач отриманий товар не оплатив внаслідок чого позивач звернувся до суду із позовом і просить суд стягнути основну заборгованість за договором та штрафні санкції, які нараховані відповідно до умов Договору та чинного законодавства за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань.

Надавши правову кваліфікацію відносинам, що склались між сторонами, суд робить висновок, що вони пов`язані з із поставкою. За приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 712 ЦК України).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна зі сторін має виконувати умови договору належним чином, а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач неналежним чином здійснював свої зобов`язання за договором, оплату товару за договором не виконав, у зв`язку з чим позивач правомірно вимагає стягнути з відповідача заборгованість за несплачену вартість товару.

Після перевірки судом наданих до матеріалів справи доказів, суд зазначає, що позивач вірно визначив суму заборгованості у розмірі 759179,91 грн. з урахуванням збільшення вартості товару на 4% щомісячно за умовами визначеними Специфікаціями до Договору, підтвердивши невиконання відповідачем зобов`язань щодо сплати зазначеної суми належними доказами. Відповідач не спростував в цій частині вимоги позивача, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості правомірними.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення штрафу у розмірі 68438,94грн, то вони також підлягають задоволенню.

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що при простроченні оплати Продукції більш ніж на 30 календарних днів Покупець на вимогу Постачальника додатково сплачує штраф в розмірі 10% вартості від простроченої суми.

Судом встановлено, що Покупець товар отримав, однак вартість товару не оплатив і станом на момент розгляду справи існує заборгованість.

Позивач навів в позовній заяві розрахунок штрафу, який суд перевірив и встановив його арифметично вірним та обґрунтованим.

Так, сума штрафу за товар поставлений за Специфікацією №2 від 01.10.2019р розмір штрафу складає 24407,94грн (10% від загальної вартості 244079,46грн товару); за Специфікацією №3 від 23.10.2019р 15130,08грн (10% від 151300,78грн); за Специфікацією №4 від 12.11.2019р 28900,92грн (10% від 289009,25грн).

Крім основної заборгованості та штрафу позивач просив суд стягнути пеню у розмірі 56582,26 грн., 3 % річних у розмірі 6834,12 грн, в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися у строки, встановлені договором.

Відповідно до ст.ст.611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобов`язань у відносинах суб`єктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та статей Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Відповідно до ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

П. 8.3. договору сторони встановили, що у випадку порушення строків плати за наявності умови фактичного отримання Покупцем продукції Покупець виплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченої продукції за кожен день прострочення.

Ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Позивачем у позовній заяві було надано розрахунок пені окремо за кожною Специфікацією.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, та враховуючи п.8.3 договору, строки визначені у Специфікаціях щодо дати поставки товару та моменту отримання товару, суд зазначає, що позивачем невірно визначена початкова дата , з якої у позивача виникає право на стягнення пені, в зв`язку з чим судом здійснено вірний розрахунок і за даним розрахунком розмір пені, який підлягає стягненню складає 55922,66грн:

- за Специфікацією №2 від 01.10.2019р , період з 19.11.2019р 31.03.2020р 22518,42грн;

- за Специфікацією №3 від 23.10.2019р, період з 26.11.2019р по 31.03.2020р і складає 13059,28грн;

- за Специфікацією №4 від 12.11.2019р, період з 15.12.2019р по 31.03.2020р 20344,96грн.(період визначений позивачем)

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 6834,12 грн.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що розмір 3% річних за визначений період складає 6801,17 грн., а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно розрахунку до позовної заяви позивач просить стягнути 3% річних нарахованих на основну заборгованість за поставлений товар по Специфікації №4 від 12.11.2019р і за даним розрахунком визначена дата виникнення заборгованості 12.12.2019р.

Разом з тим, виходячи із умов Специфікації №4 покупець зобов`язується здійснити оплату товару в розмірі 100% не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару, датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної. З матеріалів справи убачається, що видаткова накладна підписана 13.11.2019р, тобто заборгованість за отриманий товар у Покупця виникла з 14.12.2019р, а позивач в своєму розрахунку 3% річних визначив датою виникнення заборгованості 12.12.2019р .

Однак здійснивши власний розрахунок суд встановив, що сума 3% річних за період з 14.12.2019р по 31.03.2020р становить 2583,30грн більш ніж фактично просить стягнути позивач, в зв`язку з чим суд задовольняє вимоги про стягнення 3% річних, нарахованих на заборгованість, яка виникла за поставлений товар по Специфікації №4 у розмірі заявленому позивачем - 2541,70грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000грн.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи.

Позивач надав до матеріалів справи ордер серія 1531/012 від 18.03.2020р, договір б/н від 18.03.2020р про надання правової допомоги, попередній розрахунок судових витрат, які він поніс в зв`язку із розглядом справи, акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 18.03.2020, платіжне доручення №486 від 31.03.2020р на суму 10000грн в підтвердження сплати послуг за договором б/н від 18.03.2020р. Отже, фактично позивач підтвердив отримання правничих послуг на суму 10000грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі пропорційно задоволених позовних вимог.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь монтаж строй» м.Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Азовмашпром», м.Маріуполь про стягнення заборгованості в загальному розмірі 891035,23 грн., з яких: 759179,91 грн. основний борг, 68438,94грн штраф у розмірі 10%, 6834,12грн. 3% річних, 56582,26грн. пеня та 10000грн витрати на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок Азовмашпром» (87523, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Монтажна, будинок 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталь монтаж строй» (49000, Дніпропетровська обл.., місто Дніпро, вулиця Баумана, будинок 1а, ) заборгованість в загальному розмірі 890342,68 грн., з яких: 759179,91 грн. основний борг, 68438,94грн штраф у розмірі 10%, 6801,17грн. 3% річних, 55922,66грн. пеня, витрати на професійну правничу допомогу сумі 9992,22грн та судовий збір у розмірі 13355,15 грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів перехідних положень.

Суддя П.В. Демідова

У судовому засіданні 01.10.2020р. складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.10.2020р.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).

Суддя П.В. Демідова