ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 Справа № 917/1172/20

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро", вул. Метрологічна, буд. 14-Б, м. Київ, 03143

до Фермерського господарства "Промінь", с. Нелюбівка, Диканський район, Полтавська область, 38513

про стягнення грошових коштів

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро" (далі - позивач/ ТОВ "Розмай Агро") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Фермерського господарства "Промінь" (далі - відповідач/ ФГ "Промінь") 75089,81 грн., в тому числі 53599,98 грн. основного боргу, 2680,00 грн. штрафу, 8827,11 грн. пені, 914,78 грн. втрат від інфляції, 9067,94 грн. річних. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки № ПЛ-72-07052019/н-ПО.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.07.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Ухвалою від 17.08.2020 суд призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 16.09.2020.

16.09.2020 суд відклав розгляд справи на 24.09.2020.

В судове засідання 24.09.2020 сторони чи їх представники не з`явилися.

24.09.2020 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Копія ухвали суду від 16.09.2020 була надіслана на адресу відповідача, про що свідчить вихідний штамп загального відділу суду на звороті ухвали

Таким чином, неявка в судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Крім цього, суд враховує передбачені ст. 248 ГПК України строки розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Позивач у відповіді на відзив наполягає на задоволенні позову у повному обсязі.

Рішення приймається в порядку ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.05.2019 між позивачем (постачальник за договором) та відповідачем (покупець за договором) було укладено договір поставки № ПЛ-72-07052019/н-ПО (далі - Договір, копія Договору - в матеріалах справи).

За змістом п. 1.1 Договору за цим Договором постачальник поставляє та передає, а покупець зобов`язується прийняти товар у власність та оплатити його в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п. 1.2 Договору загальна кількість та найменування товару, ціна одиниці товару, його співвідношення (асортимент), строк, порядок поставки та оплати, визначаються в Договорі та Додатках та/або Додаткових угодах та/або Специфікаціях до Договору, які є невід`ємними частинами даного Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторін від обов`язку виконати свої договірні зобов`язання, які виникли та мали місце під час дії даного Договору.

Пунктом 2.3 Договору сторони погодили, що поставка товару з урахуванням умов цього Договору може здійснюватись окремими партіями відповідно до Додатків до цього Договору. Строки поставки кожної партії товару або її частини визначаються в Додатках до цього Договору з урахуванням умов цього Договору.

Відповідно до п. 2.6 Договору датою поставки товару вважається дата видаткової накладної постачальника або дата товаротранспортної накладної за умови поставки автомобільним транспортом постачальника, у випадку самовивозу товару покупцем зі складу постачальника власним транспортом - дата видаткової накладної постачальника.

Згідно п. 3.2 Договору загальна кількість товару, що поставляється покупцю за цим договором визначається на підставі фактичного обсягу поставленого товару. У випадку розбіжності даних у Додатках до Договору та у видаткових накладних щодо кількості товару перевагу має видаткова накладна.

Датою поставки, переходу права власності на товар і всіх звичайних ризиків щодо товару, включаючи ризик випадкової загибелі, псування, пошкодження, втрати товару вважається дата фактичної передачі покупцю вивантаженого в місці поставки товару - дата підписання покупцем відповідної видаткової накладної (п. 3.3 Договору).

Згідно п. 4.4 Договору ціна (вартість) товару повинна бути повністю сплачена постачальнику покупцем на умовах, які зазначені в Договорі та Додатках до даного Договору, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Також 07.05.2019 між сторонами був підписаний Додаток № 1 до договору (Копія Додатку № 1 - в матеріалах справи).

Згідно умов Додатку № 1 сторони погодили поставку товару на суму 53599,98 грн. у строк 13.05.2019 зі строком оплати 100% вартості товару до 15.10.2019.

На виконання умов Договору постачальник поставив та передав у власність покупцю товар на загальну суму 53599,98 грн., що підтверджується видатковою накладною № 2036 від 24.05.2019, копія якої наявна в матеріалах справи.

Позивач стверджує, що відповідач не перерахував позивачу кошти за поставлений товар, а від так сума заборгованості по Договору становить 53 599,98 грн.

Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за Договором поставки позивачем застосовано до відповідача штрафні санкції визначені договором та законодавством.

Відповідно до п. 8.3.1 Договору покупець за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті ціни (вартості) товару сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 5% та пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної на момент прострочення, від суми боргу.

Пунктом 8.3.2 Договору встановлено, що за порушення грошових зобов`язань по оплаті ціни (вартості) товару понад 20 календарних днів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, покупець сплачує на користь постачальника 25% річних від суми боргу.

Згідно п. 8.4 Договору нарахування неустойки (пені) за цим Договором здійснюється протягом всього часу існування заборгованості.

Враховуючи викладене, позивач нарахував відповідачу 8827,11 грн. пені за період з 16.10.2019 по 09.07.2020, 9067,94 грн. 25% річних за період з 05.11.2019 по 09.07.2020, 2680,00 грн. штрафу, а також інфляційні втрати у розмірі 914,78 грн. за період з листопада 2019 року по червень 2020 року.

Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути з відповідача 53599,98 грн. основного боргу, 2680,00 грн. штрафу, 8827,11 грн. пені, 914,78 грн. втрат від інфляції, 9067,94 грн. річних.

Відповідач у відзиві не заперечує факт укладання Договору між ним та позивачем, однак зазначає, що існують об`єктивні обставини невиконання зобов`язань по Договору, а саме неналежна якість поставленого товару, яка за специфіки виявилася лише при подальшому використанні сировини. За твердженням відповідача неодноразові переговори щодо вирішення конфліктної ситуації не дали позитивних результатів, позивач пообіцяв виправити дану невідповідність щодо неякісної сировини, однак цього зроблено не було, на підставі цього відповідачем розрахунок по договору не здійснювався.

Крім цього, відповідач не погоджується з періодом нарахуванням позивачем пені та зазначає, що пеню нараховно з порушенням строку позовної давності, а саме понад 6 місяців, як це встановлено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Також відповідач зазначає, що всі надані до позовної заяви додатки не засвідчені належним чином, тому їх справжність під сумнівами та виникає необхідність в ознайомленні та порівнянні з оригіналами цих документів.

На останнє зауваження відповідача суд зазначає, що всі додані до позовної заяви документи, які подані в копіях, містять засвідчувальні написи його повноважного представника (адвоката позивача Писаренка М.О.), які передбачені п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», затвердженого Наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003. Оскільки подані позивачем копії документів засвідчені належним чином, суд не вбачає підстав для витребування у позивача оригіналів вказаних документів.

Позивач у відповіді на відзив заперечує факт поставки відповідачу неякісного товару і ведення сторонами переговорів з цієї підстави та наполягає на задоволенні позову у повному обсязі.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач поставив відповідачу товар по Договору на загальну суму 53599,98 грн. Строк оплати поставленого товару згідно додатку № 1 до Договору - до 15.10.2019. В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем вказаної суми боргу.

Відповідач стверджує, що він не оплатив товар з підстав його неналежної якості. Проте, якими саме доказами підтверджується неналежна якість поставленого позивачем товару, відповідач не вказав; жодних доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надав.

В зв`язку з цим, у суду відсутні підстави вважати, що поставлений позивачем товар був неякісним.

За даних обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення 53599,98 грн. заборгованості за поставлений товар є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 2680,00 грн. штрафу, 8827,11 грн. пені, 914,78 грн. втрат від інфляції, 9067,94 грн. річних суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 8.3.1 Договору покупець за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті ціни (вартості) товару сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 5% та пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної на момент прострочення, від суми боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.3.2 Договору встановлено, що за порушення грошових зобов`язань по оплаті ціни (вартості) товару понад 20 календарних днів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, покупець сплачує на користь постачальника 25% річних від суми боргу.

Враховуючи викладене, позивач правомірно нарахував відповідачу штраф у розмірі 5% від простроченої суми боргу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної на момент прострочення, від суми боргу, 25% річних від суми боргу, а також інфляційні втрати.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, штрафу, річних та інфляційних втрат суд встановив їхню правильність.

Щодо заперечень відповідача стосовно недотримання позивачем встановлених ч. 6 ст. 232 ГК України строків позовної давності при нарахуванні пені, суд зазначає, що передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України 6-місячний строк нарахування штрафних санкцій, не є строком позовної давності. Позовну давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено строком в один рік.

Оскільки позов подано до суду 14.07.2020, то при нарахуванні позивачем пені за період з 16.10.2019 по 09.07.2020, ним не пропущено строк позовної давності.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки п. 8.4 Договору сторони погодили, що нарахування неустойки (пені) за цим Договором здійснюється протягом всього часу існування заборгованості, то в даному випадку позивачем при нарахуванні пені за період 267 днів не порушено вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 2680,00 грн. штрафу, 8827,11 грн. пені, 914,78 грн. втрат від інфляції та 9067,94 грн. 25% річних є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 11264,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В якості доказів понесених витрат на оплату послуг адвоката позивач надав суду:

- копію договору про надання юридичних послуг № 001/18-SLS від 01.02.2018, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро "Максима Писаренко";

- копію замовлення про надання юридичних послуг (судове стягнення заборгованості) вартістю 11264,00 грн. (додаток № 3 до договору про надання юридичних послуг № 001/18-SLS від 01.02.2018);

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, на суму 11264,00 грн.;

- копію банківської виписки з рахунку АБ "Максима Писаренка" про сплату позивачем 10.07.2020 оплати за юридичні послуги у розмірі 11264,00 грн.;

- ордер серії КВ № 46556 від 06.07.2020, виданий АБ "Максима Писаренка" на представництво в Господарському суді Полтавської області інтересів ТОВ "Розмай-Агро".

Згідно ч. ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи підтверджується понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 11264,00 грн. Відповідач не заявляв суду клопотання про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу адвоката.

Частиною 4 статті 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню повністю в розмірі 11264,00 грн.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Промінь" (с. Нелюбівка, Диканський район, Полтавська область, 38513; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро" (вул. Метрологічна, буд. 14-Б, м. Київ, 03143; ) 53599 грн. 98 коп. основного боргу, 2680 грн. 00 коп. штрафу, 8827 грн. 11 коп. пені, 914 грн. 78 коп. інфляційних втрат, 9067 грн. 94 коп. 25% річних, 2102 грн. 00 коп. судового збору та 11264 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 28.09.2020.

Суддя О.С. Семчук