ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2020 р. Справа №903/818/19

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

суддів: Мирутенка О.Л.,

Скрипчук О.С.,

при секретарі Карнидал Л. Ю.

за участю представників:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Антимонопольного комітету України № 300-20.3/02-2563 від 18.02.2020 (вх. № ЗАГС 01-05/879/20 від 03.03.2020),

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року (повний текст ухвали складено 10.02.2020, м. Львів, суддя Яворський Б.І.) про зупинення провадження

у справі № 903/818/19

позивача: Антимонопольного комітету України, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-РІТЕЙЛ, смт. Славське Сколівського району Львівської області

про стягнення 2882011,00 грн штрафу та 2882011,00 грн пені,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року зупинено провадження у справі № 903/818/19 до завершення розгляду справи № 910/12487/18.

В оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд зазначив, що неможливість розгляду даної справи до розгляду справи №910/12487/19 полягає в тому, що дійсність рішення АМК №315-р від 21.06.2018 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, вимоги про зобов`язання виконання якого є предметом розгляду у даній справі, оспорюється у справі №910/12487/19.

03.03.20 до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Антимонопольного комітету України, в якій останній просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року у справі №903/818/19.

Антимонопольний комітет України вважає ухвалу суду прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що суд, враховуючи докази, які містяться в матеріалах справи, міг самостійно встановити обставини, які є предметом судового розгляду в іншій справі. Як зазначив апелянт,сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що рішення антимонопольного комітету вже оскаржувалось відповідачем та пройшло всі інстанції. Відповідачу в задоволенні позову про скасування рішення антимонопольного комітету було відмовлено.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, просив ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач та відповідач у судове засідання участі уповноважених представників не забезпечили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Врахувавши те, що явка сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не находило, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами.

Апеляційний господарський суд, розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, дійшов висновку, що ухвалу господарського суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

На розгляд Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-Рітейл про стягнення 2'882'011,00 грн. штрафу та 2'882'011,00 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Антимонопольного комітету України № 315-р від 21.06.2018 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, прийнятим за результатами розгляду справи № 128-26.13/102-17 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, було визнано, що ТзОВ ОККО-Рітейл разом з ПП ОККО-Бізнес Контракт, ПП ОККО-Контракт, ТзОВ ОККО-Схід (надалі - група ОККО), ПП Компанія Надежда, ТзОВ Євростандарт-Автогаз, ТзОВ Л.В., ТзОВ Газ постачання, ТзОВ Монтажналадка, ТзОВ Надежда Ритейл, ТзОВ Надежда-Закарпаття (надалі - група Надежда), ТзОВ Імпорт Транс Сервіс, ТзОВ ВОГ Ритейл, ТзОВ Нафтотрейд Ресурс (надалі - група WOG або ВЕСТ ОІЛ ГРУП ХОЛДІНГ Б.В.), ТзОВ Авантаж 7, ТзОВ Факторінг Груп (надалі разом Оператори), вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 1 ст. 50 та ч. 3 ст. 6 Закону України Про захист економічної конкуренції (далі Закон №2210), у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які полягали у схожому підвищенні цін на СВГ (скраплений вуглеводневий газ) при його реалізації у роздріб у серпні 2017 року. При тому аналіз ситуації на ринку спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення відповідачем таких дій, що призвели до обмеження конкуренції. За порушення законодавства про захист економічної конкуренції на перелічених суб`єктів господарювання накладено штраф у розмірі до 10% доходу (виручки) кожного від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітній рік, який передував року, в якому накладається штраф, відтак безпосередньо на ТзОВ ОККО-Рітейл накладено штраф у розмірі 2'882'011,00 грн.; визначено строк для його добровільного виконання та роз`яснено можливість оскарження рішення АМК України.

Зважаючи на те, що відповідачем штраф у розмірі 2'882'011,00 грн. у встановлений двомісячний строк з дня одержання рішення (19.07.2018 р.) не був сплачений, позивачем згідно ч. 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції та із врахуванням періоду розгляду та перегляду справи №910/12487/18 про визнання недійсним рішення АМК про накладення штрафу, нараховано пеню у розмірі 1,5 % за кожний день прострочення сплати зазначеного штрафу, що становить 2'882'011,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 17.10.2019 р. позовну заяву Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-Рітейл про стягнення 2'882'011,00 грн. штрафу та 2'882'011,00 грн. пені передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області.

05.02.2020 р. відповідач направив на адресу суду клопотання про зупинення провадження у справі до завершення розгляду справи №910/12487/18.

Клопотання про зупинення провадження у справі обґрунтоване тим, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2020р. у справі №910/12487/18 відкрито апеляційне провадження на рішення Господарського суду м. Києва від 16.01.2019р. у справі №910/12487/18 за позовом ТзОВ ОККО-Рітейл до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним п.1, п.п.2.13 п.2 резолютивної частини рішення АМК, яким встановлено правову підставу для накладення штрафу на ПП ОККО-Рітейл; зупинено дію рішення Господарського суду м.Києва від 16.01.2019р. та постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2019р. у справі № 910/12487/18 на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу та пені, і результат розгляду справи №910/12487/18 безпосередньо впливатиме на правові підстави позовних вимог у даній справі, а тому вирішення справи №903/818/19 є неможливим до завершення розгляду справи № 910/12487/18.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року зупинено провадження у справі № 903/818/19 до завершення розгляду справи № 910/12487/18.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що неможливість розгляду даної справи до розгляду справи №910/12487/19 полягає в тому, що дійсність рішення АМК №315-р від 21.06.2018 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, вимоги про зобов`язання виконання якого є предметом розгляду у даній справі, оспорюється у справі №910/12487/19.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів Західного апеляційного господарського суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

При цьому, вищевказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Ст. 234 ГПК України передбачено, що в ухвалі зазначаються мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Предметом спору у даній справі є стягнення штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України № 315-р від 21.06.2018 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, прийнятим за результатами розгляду справи № 128-26.13/102-17 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Антимонопольного комітету України № 315-р від 21.06.2018 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу було предметом оскарження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-РІТЕЙЛ у справі №910/12487/18. Товариству з обмеженою відповідальністю ОККО-РІТЕЙЛ було відмовлено у задоволенні даного позову, а рішення було переглянуто апеляційною та касаційною інстанціями.

Апеляційне провадження у справі №910/12487/18 відкрито за апеляційною скаргою ГНГ Інтернешнл Лімітед, яке не є заявником, відповідачем або третьою особою, які є визначені в ч.1 ст 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» і які мають право на оскарження рішення Антимонопольного комітету України № 315-р від 21.06.2018.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.1 ст 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» Заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі №910/12487/18 залишено без змін.

В свою чергу, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГНГ Інтернешнл Лімітед відкрито 09.04.2020 року.

Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції мав можливість самостійно встановити та оцінити обставини які є предметом судового розгляду, без зупинення справи до розгляду справи №910/12487/18.

Ухвала про зупинення провадження у справі не містить аргументованих та переконливих мотивів доцільності зупинення провадження у справі, як щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення господарської справи №910/12487/18, так і стосовно того, що зібрані по справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, що суперечить вимогам п. 5 ч.1 ст. 227 ГПК України.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч.3 ст.271 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Згідно ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки справа передається на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат буде здійснений після завершення розгляду справи місцевим господарським судом.

керуючись ст.ст. 86, 255, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України № 300-20.3/02-2563 від 18.02.2020 (вх. № ЗАГС 01-05/879/20 від 03.03.2020) задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.02.2020 року у справі № 903/818/19 скасувати та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Львівської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 02.10.2020 року

Головуючий -суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Мирутенко О.Л.

Суддя Скрипчук О.С.