ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2020 р. м. Київ Справа № 911/338/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет»

до 1) Приватного підприємства «Корона-Сервіс»

2) Фізичної особи ОСОБА_1

прo стягнення 545 195,08 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Хмарська Я.В.

відповідача1: не з`явився

відповідача2: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» (надалі - позивач) до Приватного підприємства «Корона-Сервіс» (надалі - відповідач1), Фізичної особи ОСОБА_1 (надалі - відповідач2) прo стягнення 545 195,08 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.02.2020 року відкрито провадження у справі № 911/338/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.03.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.03.2020 року підготовче засідання у справі № 911/338/20 відкладено на 14.04.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 08.04.2020 року від представника відповідача1 надійшла заява б/н від 07.04.2020 року про вступ у справу як представника.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.04.2020 року розгляд справи № 911/338/20 перенесено на 28.04.2020 року у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, та з метою мінімізації ризиків її розповсюдження.

До канцелярії Господарського суду Київської області 10.04.2020 року надійшла заява позивача б/н б/д про затвердження мирової угоди.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.04.2020 року підготовче судове засідання у справі № 911/338/20 призначено на 12.05.2020 року у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, та з метою мінімізації ризиків її розповсюдження.

До канцелярії Господарського суду Київської області 12.05.2020 року представником позивача подано клопотання б/н б/д про відкликання мирової угоди. Від представника відповідача1 надійшло клопотання б/н від 11.05.2020 року про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.05.2020 року підготовче засідання відкладено на 28.05.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 28.05.2020 року від представника відповідача1 надійшло клопотання б/н від 27.05.2020 року про відкладення розгляду справи до завершення дії карантину.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.05.2020 року підготовче засідання відкладено на 18.06.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 18.06.2020 року від представника відповідача1 надійшло клопотання б/н від 17.06.2020 року про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.06.2020 року підготовче засідання відкладено на 07.07.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.07.2020 року підготовче засідання відкладено на 04.08.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 03.08.2020 року від представника відповідача1 надійшло клопотання б/н від 03.08.2020 року про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.08.2020 року закрито підготовче провадження у справі № 911/338/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.08.2020 року.

У судовому засіданні 27.08.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача1 проти задоволення позову заперечував.

Відповідач2, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 27.08.2020 року не з`явився. Розгляд справи відкладався на 10.09.2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 10.09.2020 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, на підставі Договору про відступлення права вимоги №1-221119 від 22.11.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» (позивач) став Новим кредитором Приватного підприємства «Корона-Сервіс» (відповідач-1) у правовідносинах, що виникли на підставі Договору №JА-24/05/19 від 24.05.2019 року суборенди сільськогосподарської техніки з екіпажем, укладеного між відповідачем-1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО 17» (надалі - Договір). Виконання зобов`язань відповідачем-1 забезпечено договором поруки відповідача-2, який є одним із засновників відповідача-1, з часткою в Статутному капіталі 70 %.

Згідно з п.1.1. Договору Суборендодавець зобов`язувався поставити у тимчасове платне користування (в суборенду) сільськогосподарську техніку відповідачу-1, вказану в Акті приймання- передачі(додатку №1), а відповідач-1, в свою чергу, прийняти техніку і сплачувати суборендну плату.

Відповідно до п.1.2. Договору ознаки техніки, марка, кількість, та інша необхідна інформація визначаються в Акті приймання-передачі сільськогосподарської техніки з екіпажем (Додаток №1), який є невід`ємною частиною договору.

Умови поставки та порядок розрахунків було погоджено Сторонами в умовах Договору, а виконання робіт підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг), зокрема:

№63 від 02.07.2019р. на суму 260 700,05грн.;

№77 від 01.08.2019р. на суму 49 720,00грн.;

№82 від 30.08.2019р. на суму 52 360,00грн.;

№87 від 30.09.2019р. на суму 82 746,40грн.

Пунктом 3.6.1. Договору передбачено суборендну плату за Техніку протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання Сторонами акту приймання-передачі. Тобто строк розрахунку відповідача-1 за наданими послугами настав:

- за актом здачі-приймання робіт №63 від 02.07.2019р. на суму 260 700,05грн. - 08.07.2019р.;

- за актом здачі-приймання робіт №77 від 01.08.2019р. на суму 49 720,00грн. - 07.08.2019р.;

- за актом здачі-приймання робіт №82 від 30.08.2019р. на суму 52 360,00грн. - 05.09.2019р.;

- за актом здачі-приймання робіт №87 від 30.09.2019р. на суму 82 746,40грн. - 04.10.2019р.

Однак, відповідачем-1 зобов`язання з оплати послуг за суборенду техніки своєчасно та в повному обсязі не виконані, суборендні платежі не сплачені на суму 445 526,45грн.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що у разі прострочення строку проведення остаточного розрахунку, відповідач-1 сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Між тим, п.2.3. Договору містить положення про те, що доставка Техніки з екіпажем до місця фактичного використання техніки за цільовим призначенням здійснюється за рахунок відповідача-1. Факт надання транспортних послуг підтверджується підписаним Сторонами Акт надання послуг №34 від 28.05.2019р. на суму 21 000,00грн. Листом-претензією, що була направлена 10.12.2019р. на адресу відповідача-1, позивачем було встановлено строк для відшкодування понесених ним транспортних витрат по доставкі техніки до місця фактичного використання техніки за цільовим призначенням - протягом 3 банківських днів з моменту отримання відповідачем-1 листа-претензії. Вказаний лист- претензію відповідач-1 отримав 26.12.2019р. Тобто строк розрахунку настав 03.01.2020р., проте оплату наданих послуг відповідач-1 не здійснив станом на 03.02.2020року.

Отже, сума заборгованості з урахуванням основного боргу (445 526,45 грн.), відшкодування транспортних послуг (21 000,00грн.), пені (69 241,36грн.), 3% річних (6 726,69грн.), інфляційного відшкодування (2700,58грн.) складає 545 195,08грн.

Для забезпечення виконання зобов`язань за Договором, із фізичною особою ОСОБА_1 (відповідач-2) було укладено Договір поруки б/н від 24.05.2019 року. Вказаний Договір поруки переданий позивачу відповідно до Акту приймання-передачі документів за умовами Договору №1- 221119 від 22.11.2019 року про відступлення права вимоги.

Згідно з п.1.1. Договору поруки Поручитель поручається перед Суборендодавцем за виконання/належне виконання Суборендарем, взятих на себе зобов`язань, що витікають з Договору №JА-24/05/19 від 24.05.2019 року суборенди сільськогосподарської техніки з екіпажем в повному обсязі, з усіма можливими штрафними санкціями та можливими збитками.

Відповідач-2 отримав повідомлення про невиконання відповідачем-1 зобов`язань за Договором та проханням невідкладно сплатити заборгованість на банківський рахунок Нового кредитора (копія повідомлення та фіскального чеку про відправку повідомлення додається). Про отримання повідомлення 25.12.2019р. відповідачем-2 свідчать дані з офіційного сайту Укрпошти (роздруківка - додається). Однак, повідомлень чи дій, що свідчили б про намір відповідача-2 здійснити розрахунок за боргом відповідача-1 від відповідача-2 на адресу позивача не надходило.

Позивачем в ході розгляду спору подано клопотання, в якому повідомлено суду про погашення відповідачем 1 заборгованості та часткову сплату штрафних санкцій. Позивач зазначає, що станом на 10.09.2020 року сума основного боргу відповідача відсутня, несплаченими залишились 34620,68 грн. пені, 3363,34 грн. 3% річних, 1350,29 грн. інфляційних. При цьому, позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати в сумі 8177,94 грн. судового збору, який сплачений позивачем через неправильні дії відповідачів.

545 195,08грн.

Погашення відповідачем основної заборгованості, відшкодування транспортних послуг, часткової сплати штрафних санкцій після подання позову є підставою для закриття провадження у справі у відповідній частині на підставі ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Як визначено п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, у зв`язку з самостійним врегулюванням сторонами заявленої до стягнення у справі основної заборгованості в сумі 505860,77 грн., згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі у відповідній частині позовних вимог підлягає закриттю.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відносини найму регулюються відповідними статтями Цивільного кодексу України, зокрема статтею 759, якою передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості відповідача протягом наведених в позові періодів прострочення, відповідач є таким, що порушив виконання зобов`язання, що є підставою для застосування до нього передбаченої Договором та законом відповідальності.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як передбачено ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 34620,68 грн. пені, 3363,34 грн. 3% річних та 1350,29 грн. інфляційних обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і підлягають задоволенню.

Стаття 553 Цивільного кодексу України встановлює відповідальність поручителя перед кредитором боржника за порушення зобов`язання боржником.

Стаття 554 Цивільного кодексу України встановлює відповідальність поручителя перед кредитором боржника за порушення зобов`язання боржником. Так, визначено, що правовим наслідком порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, є відповідальність боржника і поручителя перед кредитором як солідарних боржників.

За загальним правилом, на особу покладається обов`язок вжити всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання взятого на себе зобов`язання (абзац 2 частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України). Неналежне ставлення до виконання цього обов`язку свідчить про вину особи, яка є безумовною підставою для відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином, невиконання поручителем своїх договірних зобов`язань з солідарного виконання зобов`язань, є порушенням не тільки умов Договору, але й вищенаведених норм Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується і не заперечена тане спростовано боржником (відповідачем1) наведена в позові заборгованість та її існування в періоди, за які нараховані штрафні санкції.

Оскільки, виконання зобов`язання за Договором забезпечувалось порукою відповідача 2 виконання простроченого зобов`язання (в тому числі штрафних санкцій), покладається також на поручителя солідарно з боржником.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині солідарного стягнення з відповідачів 34620,68 грн. пені, 3363,34 грн. 3% річних та 1350,29 грн. інфляційних, в решті вимог провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 590,02 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Таким чином, решта сплаченого судового збору в сумі 7587,92 грн. з вимог, щодо яких закрито провадження у справі, підлягає поверненню позивачу згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, п.2 ч.1, ч.4 ст.231, ст.ст. 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» до Приватного підприємства «Корона-Сервіс», Фізичної особи ОСОБА_1 прo стягнення 545 195,08 грн. задовольнити частково.

2. Солідарно стягнути з Приватного підприємства «Корона-Сервіс» (07321, Київська обл., Іванківський р-н, село Олізарівка, вул. Миру, будинок 4, ) та Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СЕРВІС-АГРОМАРКЕТ» (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. 2, БАШТА А5-7, офіс 4-5; ) 34620,68 грн. пені, 3363,34 грн. 3% річних, 1350,29 грн. інфляційних та 590,02 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СЕРВІС-АГРОМАРКЕТ» (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. 2, БАШТА А5-7, офіс 4-5; ) 7587,92 грн. судового збору.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Закрити провадження у справі № 911/338/20 в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» до Приватного підприємства «Корона-Сервіс», Фізичної особи ОСОБА_1 прo стягнення 505860,77 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 02.10.2020 року