ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.09.2020 Справа №914/1607/19

За скаргою: Фізичної особи-підприємця Зубика Михайла Васильовича, Львівська обл., м. Кам`янка-Бузька
про:визнання неправомірними дій приватного виконавця, визнання недійсними (незаконними) та скасування постанов приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП №61458910, зобов`язання приватного виконавця зняти усі арешти і заборони майна, накладені у виконавчому провадженні ВП №61458910
у справі:914/1607/19
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Оттенстен Україна ЛТД», м. Львів
до відповідача:Фізичної особи-підприємця Зубика Михайла Васильовича, Львівська обл., м. Кам`янка-Бузька
про:стягнення 290115,01 грн. боргу, 16223,74 грн. інфляційних втрат та 50098,45 грн. 3% річних за договором поставки №26/13 від 26.03.2013р.
Суддя Крупник Р.В. Секретар Пришляк Ю.-М.В.
Представники сторін:
від позивача:не з`явився
від відповідача:не з`явився
від приватного виконавця:Баірова Н.М. приватний виконавець, Баірова О.С. представник

ПРОЦЕДУРА РОЗГЛЯДУ СКАРГИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області від ФОП Зубика Михайла Васильовича надійшла скарга на дії приватного виконавця з додатками (вх. №823/20 від 23.03.2020р.).

У зв`язку з тим, що станом на день надходження скарги на дії ДВС, матеріали справи були надіслані судом до Західного апеляційного господарського суду, ухвалою від 24.03.2020р. суд відклав вирішення питання про прийняття до розгляду скарги ФОП Зубика М.В. до повернення справи №914/1607/19 до Господарського суду Львівської області.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 31.08.2020р. рішення Господарського суду Львівської області від 10.01.2020р. у справі №914/1607/19 залишено без змін, матеріали справи повернуто до суду.

Ухвалою від 16.09.2020р. суд прийняв скаргу до розгляду, який призначив на 28.09.2020р.

Представник скаржника (боржника) в судове засідання 28.09.2020р. не з`явився.

Представник позивача (стягувача) в судове засідання 28.09.2020р. не з`явився, на адресу суду надіслав заперечення на скаргу (вх. №16070/20 від 17.04.2020р.).

Приватний виконавець та її представник у судове засідання 28.09.2020р. з`явилися, проти скарги заперечили, просили суд у задоволенні скарги відмовити повністю.

На адресу суду від приватного виконавця надійшли матеріали виконавчого провадження (вх. №27898/20 від 25.09.2020р.), заперечення на скаргу (вх. №27899/20 від 25.09.2020р.). Від представника приватного виконавця надійшло клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. №28024/20 від 28.09.2020р.).

КЛОПОТАННЯ СТОРІН.

Від представника боржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з додатками (вх. №28002/20 від 28.09.2020р.). Клопотання обґрунтоване неможливістю представника прибути в судове засідання у зв`язку з його участю в іншому судовому засіданні.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає, що в силу приписів ч. 1-2 ст. 339 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні, а неявка представників сторін, не перешкоджають її розгляду. Оскільки суд обмежений строком розгляду скарги, а неявка представника боржника в судове засідання не є перешкодою розгляду скарги, суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання представника боржника про відкладення розгляду скарги.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Аргументи скаржника.

Як вбачається з поданої скарги, така обґрунтована тим, що рішенням Господарського суду Львівської області від 10.01.2020р. у справі №914/1607/19 стягнуто з ФОП Зубика М.В. на користь ТОВ «Оттенстен Україна ЛТД» 290115,01 грн. боргу, 16210,81 грн. 3% річних, 50098,45 грн. інфляційних втрат та 5346,03 грн. судового збору. На виконання вказаного рішення 20.02.2020р. Господарським судом Львівської області було видано відповідний наказ. Не погодившись з прийняти рішенням у справі, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2020р.відкрито апеляційне провадження у справі №914/1607/19тазупинено дію рішення Господарського суду Львівської області від 10.01.2020р. Незважаючи на отримання 03.03.2020р. ухвали суду апеляційної інстанції від 26.02.2020р. та достовірно знаючи про зупинення дії рішення Господарського суду Львівської області, ТОВ «Оттенстен Україна ЛТД» 04.03.2020р. пред`явило наказ приватному виконавцю для виконання. Враховуючи те, що станом на день звернення стягувача до приватного виконавця, рішення суду не набрало законної сили, скаржник просить суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. щодо винесення постави про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2020р., про арешт коштів боржника від 04.03.2020р., про арешт майна боржника від 04.03.2020р., про стягнення з боржника основної винагороди від 04.03.2020р. у виконавчому провадженні ВП №61458910;визнати недійсними (незаконними) і скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2020р., про арешт коштів боржника від 04.03.2020р., про арешт майна боржника від 04.03.2020р., про стягнення з боржника основної винагороди від 04.03.2020р. у виконавчому провадженні ВП №61458910;зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірову Н.М. зняти усі арешти і заборони майна, накладені у виконавчому провадженні ВП №61458910 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Львівської області №914/1607/19 від 20.02.2020р.

Аргументи стягувача.

У поданих запереченнях на скаргу стягувач просить суд відмовити ФОП Зубику М.В. у задоволенні скарги. Заперечення ґрунтуються на тому, що весь комплекс дій, пов`язаний із судовим представництвом у справі, а також виконання рішення суду, здійснювався представником позивача. Одержання ТОВ «Оттенстен Україна ЛТД», а не його представником ухвали Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2020р., попри існування відносин представництва, не може свідчити про обізнаність представника зі змістом цієї ухвали. Як стверджує представник у поданих запереченнях, станом на день отримання позивачем наказу Господарського суду Львівської області у справі №914/1607/19, він не одержував інформації від довірителя щодо прийняття Західним апеляційним господарським судом ухвали від 26.02.2020р., а тому 02.03.2020р. підготував заяву про примусове виконання рішення суду та 04.03.2020р. подав таку приватному виконавцю Баіровій Н.М. З урахуванням наведеного, представник стягувача вважає, що скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Аргументи приватного виконавця.

Заперечуючи проти скарги, приватний виконавець зазначає, що пред`явлений стягувачем до виконання наказ відповідав всім вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому у приватного виконавця не було підстав повертати наказ стягувачу без виконання, відповідно 04.03.2020р. приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61458910.

З приводу посилань скаржника на те, що рішення на виконання якого видано наказ не набрало законної сили, приватний виконавець стверджує, що при відкритті виконавчого провадження виконавець перевіряє чи у виконавчому документі зазначена дата набрання рішенням законної сили. Пред`явлений їй для виконання наказ містив дату набрання рішенням законної сили, а обов`язок перевіряти чи рішення, яке набрало законної сили, не оскаржується, у приватного виконавця відсутній.

Крім цього, приватний виконавець додає, що як тільки їй стало відомо про те, що дія рішення у справі №914/1607/19 була зупинена ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2020р., нею невідкладно, а саме 10.03.2020р. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

З урахуванням наведеного, приватний виконавець просить у задоволенні скарги відмовити та стягнути з ФОП Зубика М.В. на його користь 5040,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.01.2020р. у справі №914/1607/19 позов задоволено частково, стягнуто з ФОП Зубика Михайла Васильовича на користь ТОВ «Оттенстен Україна ЛТД» 290115,01 грн. боргу, 16210,81 грн. 3% річних, 50098,45 грн. інфляційних втрат та 5346,03 грн. судового збору, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ФОП Зубик М.В. звернувся з апеляційною скаргою до Західного апеляційного господарського суду. 10.02.2020р. справу №914/1607/19 разом із апеляційною скаргою було скеровано на адресу апеляційного господарського суду.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020р. у справі №914/1607/19 повернуто ФОП Зубику М.В. апеляційну скаргу та додані до неї матеріали. Матеріали справи №914/1607/19 суд апеляційної інстанції повернув на адресу Господарського суду Львівської області.

20.02.2020р. Господарського судом Львівської області видано наказ на примусове виконання рішення у справі №914/1607/19, який 25.02.2020р. скеровано рекомендованим листом на адресу представника позивача.

28.02.2020р. на електронну адресу Господарського суду Львівської області надійшла ухвала Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2020р., якою, зокрема, поновлено ФОП Зубику М.В. пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 10.01.2020р. у справі №914/1607/19, зупинено дію рішення Господарського суду Львівської області від 10.01.2020р. у справі №914/1607/19, відкрито апеляційне провадження у справі №914/1607/19 за апеляційною скаргою ФОП Зубика М.В. на рішення Господарського суду Львівської області від 10.01.2020р., зобов`язано Господарський суд Львівської області невідкладно надіслати на адресу Західного апеляційного господарського суду матеріали справи №914/1607/19.

Згідно супровідного листа від 28.02.2020р. №914/1607/19/4/20 матеріали справи були надіслані до Західного апеляційного господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.03.2020р. представник стягувача звернувся до приватного виконавця Баірової Н.М. із заявою про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 10.01.2020р. у справі №914/1607/19.

За результатами розгляду заяви стягувача, 04.03.2020р. приватним виконавцем прийнято наступні постанови:

- постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61458910 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 20.02.2020р. №914/1607/19;

- постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП №61458910, якою з ФОП Зубика М.В. стягнуто основну винагороду приватного виконавця у розмірі 36177,03 грн.;

- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №61458910, якою визначено для боржника ФОП Зубика М.В. розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 376,52 грн.;

- постанову про арешт майна боржника ВП №61458910, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 398323,85 грн.;

- постанову про арешт коштів боржника ВП №61458910, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 398323,85 грн.

Судом встановлено, що одержавши зазначені вище постанови, представник боржника 10.03.2020р. звернувся до приватного виконавця Баірової Н.М. із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а також заявою про зупинення вчинення виконавчих дій, у якій просив,у зв`язку з прийняттям Західним апеляційним господарським судом ухвали від 26.02.2020р., зупинити вчинення будь-яких виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 20.02.2020р. №914/1607/19 та скасувати усі арешти і заборони майна боржника у ВП №61458910.

10.03.2020р. приватним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП №61458910, згідно якої зупинено виконавче провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 20.02.2020р. №914/1607/19.

Листом від 12.03.2020р. №604/02-01 приватний виконавець повідомив представника боржника про винесення постанови про зупинення виконавчого провадження та відсутності передбачених ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для зняття арешту.

Вважаючи дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та винесення постанов неправомірними, скаржник звернувся з цією скаргою до суду.

ОЦІНКА СУДУ.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Так, приписами ст. 129-1 Конституції України визначено, зокрема, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд зазначає, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Положеннями ст. ст. 339, 341 ГПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З матеріалів виконавчого провадження ВП №61458910 вбачається, що постанова приватного виконавця від 04.03.2020р. про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику 05.03.2020р. о 16.22 год. Відомості коли вказана постанова була отримана останнім в матеріалах відсутні. Крім цього, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості, коли саме було направлено боржнику інші постанови, які виступають предметом оскарження. З наданих приватним виконавцем доказів лише вбачається, що представник ФОП Зубика М.В. ознайомився із матеріалами виконавчого провадження, а відтак і з оскаржуваними постановами 10.03.2020р. Як вбачається з поштового конверту, дану скаргу представником боржника направлено на адресу суду 19.03.2020р., а тому суд доходить висновку, що скаржником не було пропущено строків на оскарження дій приватного виконавця та процесуальних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч. 1-2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

При цьому, як роз`яснив Вищий господарський суд України в листі № 01-06/494/16 від 14.03.2016 р. у разі коли на рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили із закінченням встановленого строку, подано апеляційну скаргу, і суд апеляційної інстанції відновив цей строк та прийняв скаргу до провадження, то таке рішення місцевого господарського суду до завершення апеляційного розгляду не вважається таким, що набрало законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача 06.02.2020р. (у передбачені ст. 256 ГПК України строки) було подано до Господарського суду Львівської області апеляційну скаргу на рішення суду №914/1607/19 від 10.01.2020р. (повний текст котрого виготовлено 17.01.2020р.). Враховуючи вказане, місцевий суд скерував апеляційну скаргу, разом із матеріалами справи №914/1607/19 на адресу Західного апеляційного господарського суду.

З огляду на те, що 20.02.2020. на адресу Господарського суду Львівської області повернулися матеріали справи №914/1607/19 разом із ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020р. про повернення ФОП Зубику М.В. без розгляду апеляційної скарги, місцевий суд 20.02.2020р. видав наказ на примусове виконання рішення від 10.01.2020р. у справі №914/1607/19, в котрому зазначив, що вказане рішення набрало законної сили 17.02.2020р. (так як це передбачено ст. 241 ГПК України).

Як встановлено судом, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2020р. у справі №914/1607/19, зокрема, поновлено ФОП Зубику М.В. пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення місцевого суду, відкрито апеляційне провадження та зупинено дію рішення Господарського суду Львівської області від 10.01.2020р. у справі №914/1607/19.

Таким чином, внаслідок прийняття судом апеляційної інстанції зазначеної ухвали, рішення Господарського суду Львівської області від 10.01.2020р. у справі №914/1607/19, станом на 04.03.2020р. (момент виникнення спірних відносин) не набрало законної сили, не зважаючи на те, що в наказі, виданому на його виконання вказано протилежне.

Також, як встановлено судом з наявних матеріалів справи, копії ухвал Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2020р. у справі №914/1607/19 були надіслані сторонам по справі 28.02.2020р. та одержана, зокрема, ТОВ «Оттенстен Україна ЛТД» 03.03.2020р. Крім цього, вказану ухвалу було оприлюднено 28.02.2020р. в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до котрого є загальнодоступним.

Попри це, незважаючи на отримання 03.03.2020р. ухвали Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2020р. у справі №914/1607/19, ТОВ «Оттенстен Україна ЛТД» будучи обізнаним про те, що рішення не набрало законної сили, 04.03.2020р. звернулося до приватного виконавця із заявою про примусове виконання такого рішення, а виконавцем у свою чергу, прийнято оскаржувані дії та постанови.

Судом відхиляються покликання представника стягувача на те, що на момент подання заяви йому не було відомо про відкриття апеляційного провадження, оскільки ухвала Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2020р. у справі №914/1607/19 була одержана не ним, а клієнтом (довірителем) ТОВ «Оттенстен Україна ЛТД», виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 16 Закону, сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа.

Зміст наведених законодавчих положень свідчить про те, що всі дії, які вчиняються представником юридичної особи являються юридичним волевиявленням від імені такої особи. Разом з тим, інститут представництва полягає не лише у вчиненні дій від імені довірителя, а також передбачає порядок узгодження рішень, які приймаються і забезпечення належної інформованості довірителя про всі обставини і міркування, що є необхідними для прийняття рішень по суті доручення (у даному випадку звернення наказу до примусового виконання).

Таким чином, здійснюючи підготовку та подання заяви приватному виконавцю про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 10.01.2020р., представник повинен був погодити свої дії з довірителем, а останній повідомити про факт одержання ухвали Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2020р., чого у даному випадку вчинено не було.

За змістом ст. 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Положеннями п. 1 ч. 1, п. 22 ч. 3 ст. 18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до приписів ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Враховуючи ту обставину, що станом на 04.03.2020р.рішення Господарського суду Львівської області від 10.01.2020р. у справі №914/1607/19 не набрало законної сили, відтак постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №61458910 від 04.03.2020р. є такою, що винесена із порушенням приписів ст. 4 Закону та порушенням принципів верховенства права, законності і справедливості. Таким чином вказана постанова підлягає скасуванню. Крім цього, з огляду на скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61458910, скасуванню підлягають також і інші постанови, прийняті в межах вказаного виконавчого провадження, котрі є предметом оскарження (про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника та про стягнення з боржника основної суми винагороди).

Окрім цього, суд зазначає, що приватний виконавець несе відповідальність за законність прийнятих ним рішень. А тому, факт незаконності оскаржуваних постанов від 04.03.2020р. у виконавчому провадженні ВП №61458910 є підтвердженням неправомірності дій приватного виконавця, які передували їх прийняттю.

Суд не погоджується з доводами приватного виконавця, що нею правомірно було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та всі інші постанови, з огляду на необізнаність із ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2020р. у справі №914/1607/19, котрою зупинено дію рішення місцевого суду. Аргументація цього наступна.

Як вже зазначалося, передумовою прийняття оскаржуваних постанов слугували дії ТОВ «Оттенстен Україна ЛТД» щодо подання ним заяви про відкриття виконавчого провадження разом за умов обізнаності про зупинення дії рішення Господарського суду Львівської області від 10.01.2020р. у справі №914/1607/19.

Справді, положеннями чинного законодавства України, в тому числі і ЗУ «Про виконавче провадження» прямо не передбачено обов`язку приватного виконавця перевіряти обставини поновлення судом вищої інстанції строків для оскарження рішень на примусове виконання котрих видано відповідні накази. Водночас, вказане, на думку суду, не означає, що такий обов`язок відсутній в приватного виконавця та не звільняє його від відповідальності за прийняті рішення.

Зокрема, п.1 ч. 4 ст. 4 Закону встановлено обов`язок приватного виконавця повертати виконавчий документ стягувачу, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

На думку суду, вказаний законодавчий обов`язок кореспондує собою інший обов`язок приватного виконавця, а саме: при отриманні заяви про відкриття виконавчого провадження перевіряти факт набрання законної сили рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ.

При цьому, суд відхиляє покликання виконавця, що така перевірка повинна здійснюватися лише шляхом звірки чи у виконавчому документі вказано про набрання рішенням суду законної сили.

Так, як зазначалося вище, в силу положень ст. ст. 326, 327 ГПК України, сам факт видачі наказу на виконання рішення суду свідчить про те, що вказане рішення набрало законної сили. Крім цього, згідно п.6 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» серед вимог, які ставляться до виконавчого документа є те, що у виконавчому документі повинна зазначатися дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню). Якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, встановленим законодавством, то для цього є окрема підстава повернення його без виконання (такий виконавчий документ повертається без виконання на підставі п.6 ч.4 ст. 4 Закону).

Наявність в ч. 4 ст. 4 Закону двох самостійних підстав для повернення виконавчого документа стягувачу свідчить про те, що наявний в п.1 ч. 4 ст. 4 Закону обов`язок перевіряти факт набрання законної сили рішення суду не можна ототожнювати лише із обов`язком виконавця перевіряти чи у виконавчому листі зазначена дата набрання рішенням законної сили. А том усуд доходить висновку, що положення п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону покладають на виконавця обов`язок при отриманні заяви про відкриття виконавчого провадження перевіряти обставини того чи не було поновлено строків судом вищої інстанції на оскарження рішення на підставі котрого видано виконавчий документ, який пред`являється до виконання, а також чи не було скасоване рішення, на підставі котрого видавався виконавчий документ.

Саме за умов такого трактування п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону можна стверджувати, що здійснювані приватним виконавцем дії відповідатимуть засадам верховенства права та справедливості, і унеможливлять безпідставного відкриття виконавчого провадження та накладення арештів на грошові кошти боржника і інше нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 4 ЗУ «Про доступ до судових рішень», судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Суд зазначає, що ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2020р. у справі №914/1607/19 було оприлюднено 28.02.2020р. в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Відтак, станом на 04.03.2020р., могла перевірити обставини того, що рішення № 914/1607/19 від 10.01.2020р. не набрало законної сили. Однак, свого обов`язку остання не виконала.

Покликання приватного виконавця на те, що нею невідкладно, після подання боржником заяви про зупинення вчинення виконавчих дій було 10.03.2020р. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, судом відхиляються, так як по-перше, на момент відкриття виконавчого провадження були відсутні підстави для його відкриття, а по-друге, наявність підстав для зупинення провадження у виконавчому провадженні не тягне за собою в якості безумовного наслідку зняття арешту (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 15.08.2019р. у справі № 908/2559/17).

Відхиляються також доводи приватного виконавця, що станом на момент розгляду скарги постановою Західного апеляційного господарського суду №914/1607/19 від 31.08.2020р. залишене без змін рішення Господарського суду Львівської області від 10.01.2020р., у зв`язку з чим права боржника оскаржуваними постановами не порушуються.

Так, залишення судом апеляційної інстанції без змін рішення Господарського суду Львівської області №914/1607/19 від 10.01.2020р. жодним чином спростовує те, що дії приватного виконавця при винесенні постанов від 04.03.2020р. у виконавчому провадженні ВП №61458910 були неправомірними, а самі постанови є незаконними. Більше того, враховуючи факт незаконності відкриття виконавчого провадження ВП №61458910, суд доходить висновку про неможливість існування цього провадження і вчинення будь-яких виконавчих дії в його межах навіть, за умов того, що станом на момент розгляду скарги, рішення №914/1607/19 від 10.01.2020р. набрало законної сили та підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на все викладене вище, суд вважає викладені в скарзі доводи обґрунтованими, а скаргу такою, що підлягає задоволенню повністю.

У зв`язку із задоволенням скарги боржника, клопотання приватного виконавця про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 42, 222, 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. щодо винесення постави про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2020р., про арешт коштів боржника від 04.03.2020р., про арешт майна боржника від 04.03.2020р., про стягнення з боржника основної винагороди від 04.03.2020р. у виконавчому провадженні ВП №61458910.

3. Визнати незаконними і скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2020р., про арешт коштів боржника від 04.03.2020р., про арешт майна боржника від 04.03.2020р., про стягнення з боржника основної винагороди від 04.03.2020р. у виконавчому провадженні ВП №61458910.

3. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірову Н.М. зняти усі арешти і заборони майна, накладені у виконавчому провадженні ВП №61458910 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Львівської області №914/1607/19 від 20.02.2020р.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.10.2020р.

Суддя Р.В. Крупник