СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2020 р. Справа № 922/203/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.,

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області (вх. № 1399 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.04.2019 у справі №922/203/19, постановлену в приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Кухар Н.М., дата складання повного тексту ухвали - 15.04.2019,

за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі Харківської міської ради, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрресурс", м. Харків,

про стягнення 808085,64 грн

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.04.2019 у справі №922/203/19 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрресурс" (вх. № 6836 від 19.03.2019) про залишення позову без розгляду. Позов керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрресурс" про стягнення 808085,64 грн залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, заступник прокурора Харківської області звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.04.2019 у справі №922/203/19 та передати справу на розгляд до суду першої інстанції, а також відшкодувати витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на користь прокуратури Харківської області. Також просить справу розглянути за участю представника прокуратури Харківської області, повідомити прокуратуру Харківської області про час, місце та результати розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2019 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області (вх. № 1399 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.04.2019 у справі №922/203/19; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 06.06.2019.

30.05.2019 до апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрресурс" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 5293), в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2019 у зв`язку з відпусткою судді Плахова О.В. здійснено повторний розподіл судової справи №922/203/19 та визначено наступний склад колегії суддів для її розгляду: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 зупинено апеляційне провадження у справі №922/203/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

09.10.2019 від прокуратури Харківської області надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, у зв`язку із закінченням Великою палатою Верховного Суду розгляду справи №587/430/16-ц та оприлюдненням повного тексту постанови у справі №587/430/16-ц в Єдиному реєстрі судових рішень.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2019 у зв`язку з відпусткою судді Бородіної Л.І., судді Шевель О.В. здійснено повторний розподіл судової справи №922/203/19 та визначено наступний склад колегії суддів для її розгляду: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О.

Враховуючи закінчення перегляду в касаційному порядку справи №587/430/16-ц, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 поновлено апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області (вх. № 1399 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.04.2019 у справі №922/203/19; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 12.11.2019.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 12.11.2019 відповідно до вимог частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у розгляді справи до 20.11.2019.

20.11.2019 представник відповідача звернувся до Східного апеляційного господарського суду з клопотанням про зупинення провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України (вх. №10980), в якому, посилаючись на те, що ухвалою Великої Палати Верховного суду прийнято до розгляду справу №912/2385/18. Вказана ухвала обґрунтована наявністю виключної правової проблеми, необхідністю забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики у питанні щодо здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором. Оскільки апеляційна скарга мотивована непогодженням прокурора з позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду через недоведеність підстав звернення до суду від імені суб`єктів владних повноважень, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, передбачених статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", то відповідач вважає, що наявні підстави для зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 зупинено апеляційне провадження у справі №922/203/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.

У зв`язку з закінченням розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.07.2020 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області (вх. № 1399 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.04.2019 у справі №922/203/19; призначено розгляд справи на 01.09.2020.

28.08.2020 до суду апеляційної інстанції від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрресурс" надійшли додаткові пояснення по даній справі, в яких з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, відповідач вказує про відсутність бездіяльності Харківської міської ради та недотримання прокурором при зверненні до суду з даним позовом вимог ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" (вх. №8039).

31.08.2020 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрресурс" звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про перенесення розгляду справи у зв`язку з неможливістю участі в судовому засіданні представника відповідача через відрядження до іншого міста (вх. № 8078).

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2020 у зв`язку з відпусткою судді Крестьянінова О.О. здійснено повторний розподіл судової справи № 922/203/19 та визначено наступний склад колегії суддів для її розгляду: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.

Присутній в судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 01.09.2020 прокурор заперечував проти задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду даної справи. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату та місце судового розгляду справи.

Судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки на підтвердження обставин викладених в клопотанні представником відповідача не надано належних та допустимих доказів.

Водночас, колегія суддів дійшла висновку про неможливість закінчення розгляду справи в даному судовому засіданні, зокрема, через необхідність з`ясування питань, які обговорювались у судовому засіданні 01.09.2020, а тому ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.09.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 22.09.2020.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2020 у зв`язку з відпусткою судді Пуль О.А. здійснено повторний розподіл судової справи № 922/203/19 та визначено наступний склад колегії суддів для її розгляду: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

22.09.2020 до апеляційного господарського суду від керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 надійшли пояснення щодо обставин даної справи з урахуванням додаткових пояснень представника відповідача, а саме в частині дотримання прокуратурою розумності строку для звернення до суду з даним позовом після того, як позивачу стало відомо про можливе порушення інтересів держави.

Разом з тим, до початку судового засідання 22.09.2020 до суду апеляційної інстанції звернувся представник відповідача адвокат Кундіус Олексій Юрійович із заявою про ознайомлення з матеріалами справи (вх. №9005). Вказана заява обґрунтована тим, що договір про надання правової допомоги укладений з відповідачем лише 20.09.2020, а тому є необхідність в ознайомленні з матеріалами справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 відкладено розгляд даної справи на 28.09.2020, про що повідомлено учасників справи в порядку статей 120, 268 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 28.09.2020 прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив суд її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.04.2019 у справі №922/203/19 та передати справу на розгляд до суду першої інстанції. Присутній представник відповідача, заперечуючи проти доводів прокурора з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях по справі, зазначив про законність та обґрунтованість висновків місцевого господарського суду, а тому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлено позивача, зокрема, телефонограмою, проте останній не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Отже, під час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 цього Кодексу, проте не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов`язком сторін, враховуючи, що явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважного представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

21.01.2019 (згідно відмітки на поштовому конверті) до Господарського суду Харківської області з позовною заявою звернувся керівник Харківської місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрресурс" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 808085,64 грн.

Позовні вимоги із посиланням на положення статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України, статей 80, 83, 96, 120, 125, 152, 206 Земельного кодексу обґрунтовані тим, що починаючи з 27.05.2016 (дата державної реєстрації права власності на нерухоме майно) відповідач користується земельною ділянкою комунальної власності по вул. Ботанічній, 4-Б у м. Харкові, площею 0,4963 га без достатньої правової підстави, а тому відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від здачі вищевказаного майна в оренду.

Керівник Харківської місцевої прокуратури № 5 звернувся з даним позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради в порядку статті 131-1 Конституції України, статей 4, 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Обґрунтовуючи порушення інтересів держави в даному випадку прокурор послався на те, що відповідач користується спірною земельною ділянкою без належних правових підстав та без сплати необхідних орендних платежів, у зв`язку з чим бюджет міської ради не отримує значні грошові кошти; вказане порушує інтереси територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради в частині можливості ефективного використання права комунальної власності та отримання місцевим бюджетом відповідного доходу, який може бути використаній для задоволення потреб територіальної громади.

Підставами для представництва інтересів держави та звернення до суду із даним позовом прокурор зазначає те, що Харківською міською радою, як органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження у відповідних правовідносинах, не вжито жодних заходів щодо стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою, що на його думку, свідчить про нездійснення позивачем захисту порушених інтересів держави та територіальної громади м. Харкова, а отже наявність передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" підстав для їх представництва.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.02.2019, зокрема, прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (т.1, а.с. 74-75).

19.03.2019 до суду першої інстанції від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відсутні підставі для представництва прокурором інтересів держави в суді у даних правовідносинах, що свідчить про заявлення позову особою, яка має процесуальної дієздатності. Зокрема, відповідач зазначив, що у позовній заяві прокурором не вказано на обставини, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Харківською міською радою своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади. Водночас, сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави. На підтвердження своєї правової позиції відповідач послався на практику Верховного Суду, викладену у постановах від 06.02.2019 у справі №927/246/18, від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, від 23.10.2018 у справі №926/03/18, від 23.09.2018 у справі №924/1237/17 (т.1, а.с. 154-158).

Разом з тим, 08.04.2019 від прокуратури надійшли заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду (вх. №8512), в яких прокурор зазначив, що законодавством прямо передбачено право прокурора звертатись до суду в інтересах держави у разі нездійснення або неналежного здійснення органом місцевого самоврядування відповідних повноважень. Звернення Харківської місцевої прокуратури № 5 з відповідною позовною заявою обумовлено необхідністю захисту державних інтересів у сфері земельних відносин. За твердженням прокурора, Харківська міська рада, усвідомлюючи факт безоплатного використання відповідачем земельної ділянки протягом півтора року, недоотримання місцевим бюджетом значних коштів за використання земельної ділянки, нехтуючи повноваженнями, передбаченими Законом України "Про місцеве самоврядування в України", допустила порушення інтересів територіальної громади та не вжила заходів для їх відновлення (т.1, а.с. 164-168).

09.04.2019 місцевим господарським судом постановлено оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України (т.1, а.с. 174-180).

Вказана ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що прокурором при поданні позову не доведено наявність законних підстав для представництва інтересів держави, що свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності та є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

При цьому, суд першої інстанції з посиланням на висновки Верховного Суду виходив з того, що саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо; у такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посади державної служби в органі державної влади та здійснюють установлені для таких посад повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що місцевим господарським судом під час постановлення оскаржуваної ухвали не враховано положення ст. 131-1 Конституції України, якими на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді, а також статті 23 Закону України "Про прокуратуру", якими врегульовано порядок здійснення конституційної функції прокурором, визначено безпосередній алгоритм дій, що передує такому зверненню та визначено випадки, у яких прокурор здійснює представництво. Зазначає, що ним виконано вимоги частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо повідомлення Харківської міської ради про намір звернутись до суду з даним позовом. За твердженням скаржника, на Харківську міську раду покладено певні повноваження щодо здійснення заходів контролю за належним використанням земель комунальної власності та надходження коштів за таке використання, проте Харківська міська рада допустила порушення інтересів територіальної громади та не вживала заходи протягом півтора року щодо стягнення коштів за орендну плату з відповідача. Вважає, що прокурором у повному обсязі відповідно до вимог закону та у межах наданих повноважень обґрунтовано підстави для представництва органу місцевого самоврядування у спірних правовідносинах

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом судового розгляду у даній справі є позовні вимоги прокурора в особі Харківської міської ради про стягнення з ТОВ "Торговий дім Укрресурс", як власника об`єктів нерухомого майна, безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, заявлена на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина третя статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру", який набрав чинності 15.07.2015.

Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (частина третя).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1 - 3 частини четвертої).

Системне тлумачення статті 53 Господарського процесуального кодексу України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Колегія суддів звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (п. 45-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).

Як вже було зазначено, з позовом у даній справі до суду першої інстанції звернувся керівник Харківської місцевої прокуратури №5 в інтересах держави в особі Харківської міської ради в порядку статті 131-1 Конституції України, статей 4, 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Як свідчать матеріали справи, на виконання частин третьої - п`ятої статті 53 ГПК України і частин третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор при зверненні з позовом до суду обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави Харківською міською радою, яка протягом тривалого часу самостійно не вжила заходів щодо стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою. Вказане порушує інтереси територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради в частині можливості ефективного використання права комунальної власності та неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, який може бути використаний для задоволення нагальних потреб територіальної громади.

Отже прокурор акцентував, що дотримання належного економічного регулювання земельних відносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах безпосередньо належить до інтересів держави. Тому нездійснення відповідними органами повноважень щодо захисту цих інтересів є підставою для представництва в суді інтересів держави відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Тобто, прокурором наведено підстави для звернення з позовом до суду в інтересах держави та визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - позивача у справі: Харківську міську раду. Окрім того на підтвердження повідомлення позивача про таке звернення прокурором долучено до позовної заяви копію повідомлення в порядку частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 22.12.2018 вих. № 04-05-8952вих.18.

Апеляційний господарський суд, досліджуючи питання дотримання прокурором вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо доведення обставин нездійснення чи неналежного здійснення позивачем захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, зазначає таке.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.

При цьому, саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є достатнім для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абзацу 2 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №910/6144/18, від 06.08.2019 у справі №912/2529/18 та 18.08.2020 у справі №914/1844/18, від 03.09.2020 у справі № 904/5575/18, від 28.08.2020 у справі № 913/131/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наведено такі правові висновки.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (п.п. 37-40).

При цьому, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, суд не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності (п.42).

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 43).

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду (пункт 42), помилковим є посилання суду першої інстанції щодо необхідності надання прокурором доказів внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посади державної служби в органі державної влади та здійснюють встановлені для таких посад повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо, оскільки вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва суд не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності кометного органу чи його посадової особи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає передчасними висновки суду першої інстанції про те, що у прокурора відсутні законні підстави на звернення з цим позовом до суду в інтересах держави в особі Харківської міської ради, оскільки вони зроблені без належного дослідження обставин дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону, а також наявності або відсутності бездіяльності цього органу протягом розумного строку після отримання такого звернення, що може слугувати достатнім аргументом для підтвердження підстав для представництва прокурора в інтересах держави в особі цього органу.

Водночас, проаналізувавши наявні матеріали справи та доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія зазначає таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з інформаційною довідкою з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.12.2018 за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Біологічна, земельна ділянка 4-б, зареєстровано право власності ТОВ "Торговий дім Укрресурс" на нежитлові будівлі: літ. «П-2», загальною площею, 3634,9 кв. м, літ. «Р-2», загальною площею 878,0 кв.м, літ. «С-1» загальною площею 303,3 кв.м, літ. «Т-1» загальною площею 294,5 кв.м, на підставі договорів купівлі-продажу від 25.05.2016 №1286, від 27.05.2016 №1323.

Водночас, за твердженням прокурора ТОВ "Торговий дім Укрресурс" не оформило право користування земельною ділянкою комунальної власності по вул. Біологічна, 4-б у м. Харкові, на якій розташоване належне йому нерухоме майно, а тому використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів та не сплачує орендну плату, чим фактично порушуються інтереси держави у зв`язку з ненадходженням коштів до місцевого бюджету.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, на виконання листа Харківської місцевої прокуратури №5 від 23.10.2018 №04-05-7200вих-18 Департаментом територіального контролю Харківської міської ради надіслано акт обстеження земельної ділянки від 07.11.2018 та здійснений розрахунок безпідставно збережених ТОВ "Торговий дім Укрресурс" коштів у розмірі орендної плати за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 та з 01.01.2018 по 30.06.2018.

При цьому, згідно акту обстеження земельної ділянки від 07.11.2018 головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради встановлено, що ТОВ "Торговий дім Укрресурс" є власником нежитлових приміщень за адресою: м. Харків, вул. Біологічна 4-б, проте право користування до теперішнього часу належним чином не оформлено.

Окрім того, згідно листа Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 18.12.2018 № 24653/0/226-18 за результатами розгляду листа Харківської місцевої прокуратури №5 від 13.12.2018 № 04-05-8539 вих-18 про надання інформації щодо подання Харківською міською радою позовної заяви до ТОВ "Торговий дім Укрресурс" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою повідомлено прокуратуру про незвернення Харківської міської ради станом на 18.12.2018 з відповідним позовом до суду.

Водночас, як свідчать матеріали справи, відповідачем до відзиву на позовну заяву було додано копію заяви ТОВ "Торговий дім Укрресурс" від 22.05.2017 № 23-1/22-17 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування нежитлових будівель, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, 4-Б; до цієї заяви додано копії договорів купівлі-продажу з витягом про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщені за цією адресою, копії технічних паспортів на ці приміщення.

Вказана заява отримана Харківською міською радою 23.05.2017, що підтверджується відтиском печатки Департаменту діловодства Харківської міської ради, що свідчить про обізнаність Харківської міської ради про користування відповідачем спірною земельною ділянкою без правових на те підстав.

Вищенаведені обставини підтверджують те, що у цьому випадку Харківською міською радою тривалий час не вчинялося належних та вичерпних дій щодо правового оформлення використання відповідачем спірних земельних ділянок, а також заходів цивільно-правового характеру до захисту цих інтересів, спрямованих на стягнення недоотриманої орендної плати з відповідача, що є порушенням інтересів територіальної громади міста Харкова та держави в цілому.

22.12.2018 прокуратура повідомила Харківську міську раду про звернення до господарського суду відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради про стягнення з ТОВ "Торговий дім Укрресурс" безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за користування земельною ділянкою (т. 1, а. с. 62-65). Отримання вказаного повідомлення підтверджується відтиском печатки Департаменту діловодства Харківської міської ради та вказано дату прийому 22.12.2018, що засвідчено підписом.

Вищенаведені обставини свідчать про дотримання прокурором порядку, передбаченого частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", щодо попереднього, до звернення до суду, повідомлення позивача про представництво інтересів держави в суді в особі Харківської міської ради.

Враховуючи наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суд апеляційної інстанції зазначає, що прокурор, посилаючись у позовній заяві як на підставу для представництва інтересів держави у суді на невжиття Харківською міською радою заходів щодо стягнення з відповідача, як власника нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, коштів за користування такою земельною ділянкою, надав до матеріалів позовної заяви докази на підтвердження попереднього звернення прокурора до органу місцевого самоврядування, та повідомлення останнього про стверджувані порушення інтересів держави.

Проте, не зважаючи на те, що прокуратурою було повідомлено Харківську міську раду про необхідність вжиття нею заходів самоврядного контролю, складання акту обстеження земельної ділянки та розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, остання обмежилась лише розрахунком та підтвердженням факту використання земельної ділянки відповідачем, тоді як з позовною заявою до суду не звернулась. Також, Харківська міська рада не звернулась до суду й після повідомлення прокуратурою від 22.12.2018 за №04-05-8952 вих.18 про звернення до суду з позовом в її інтересах, враховуючи, що позовна заява надійшла до господарського суду лише через місяць після відповідного повідомлення 21.01.2019, що в своїй сукупності достатньою мірою вказує на нездійснення компетентним органом ефективного захисту інтересів держави в розглядуваному випадку.

Враховуючи вищевикладене, на виконання частин третьої - п`ятої статті 53 ГПК України і частин третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор при поданні позовної заяви обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави радою, яка усвідомлювала порушення інтересів територіальної громади та не вжила заходів, спрямованих на стягнення спірних коштів у судовому порядку, про що повідомила прокурора відповідним листом (тобто навів підставу для представництва інтересів держави); зазначив, що задоволення потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - оплатності користування землями комунальної власності становить суспільний інтерес, який полягає у повному та своєчасному надходженні орендної плати до місцевого бюджету, чим обґрунтував порушення інтересів держави (тобто навів підстави для звернення з позовом).

Таким чином, прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", а Харківська міська рада, реагуючи на стверджуване порушення інтересів держави, не виявила наміру самостійно звернутися з позовом та не спростувала твердження прокурора щодо виявлених порушень законодавства. Такі дії були оцінені прокурором як бездіяльність.

Однак, місцевий господарський суд викладеного не врахував та не надав оцінку зазначеним обставинам, у зв`язку з чим дійшов до помилкового висновку про відсутність в матеріалах справи доказів неналежного здійснення (нездійснення) Харківською міською радою функцій щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Щодо доданих до матеріалів справи представником відповідача копій листів від 16.06.2017 за вих. 3248/0/27-17, від 04.07.2018, попередження від 04.07.2018, експертного висновку від 06.09.2019 (т.2, а.с. 57-63) , а також прокурором копій листів Харківської місцевої прокуратури від 18.05.2018 №04-05-3164вих.18, 16.07.2018 №04-05-4579вих.18, від 10.10.2018 №04-05-6863вих.18 Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 15.06.2018 №13415/0/226-18, від 16.08.2018 № 17280/0/226-18, листа ТОВ ""Геодезично-вишукувального центру" (т.2, а.с. 88-93), то колегія суддів зазначає про відсутність підстав для їх прийняття під час апеляційного перегляду ухвали місцевого господарського суду, як такі, що подані в суд апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права (ст.ст. 80, 269 ГПК України).

Крім того, встановивши, що прокурором не доведено нездійснення або неналежного здійснення позивачем захисту інтересів держави, місцевим господарським судом позов прокурора було залишено без розгляду з підстав, передбачених частиною 1 статті 226 ГПК України, згідно положень якої суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Проте, процесуальна дієздатність - це здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (стаття 44 ГПК України). У випадку звернення прокурора з позовом до суду в інтересах держави в особі компетентного органу фактичним позивачем є держава, і саме вона набуває процесуальної дієздатності і є учасником справи. Для цілей залишення позову без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 226 ГПК України процесуальна дієздатність має бути відсутня саме в учасника справи (позивача або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), а не його представника. З огляду на вказане помилковим є залишення без розгляду на підставі цього припису позову, поданого прокурором в особі компетентного органу в інтересах держави, через відсутність у прокурора як представника держави процесуальної дієздатності або через відсутність у нього підстав для звернення до суду. Отже позов прокурора не може бути залишений без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 226 ГПК України.

З метою забезпечення єдності судової практики у питанні застосування положень ГПК України у справах за позовами прокурорів Велика Палата Верховного Суду у справі № 912/2385/18 дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Таким чином, суд першої інстанції невірно застосував положення пункту 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, а також встановлення судом апеляційної інстанції обставин щодо дотримання прокурором у цьому випадку порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", а також незвернення компетентного органу (Харківської міської ради) до суду самостійно протягом розумного строку після отримання повідомлення, з огляду на правову позицію, викладену, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали місцевого суду про залишення позову прокурора без розгляду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області (вх. № 1399 Х/2) підлягає задоволенню, ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.04.2019 у справі №922/203/19 слід скасувати як таку, що прийнята з неповним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального законодавства, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки справа передається до суду першої інстанції, то відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України питання розподілу судових витрат має бути вирішене при ухваленні рішення.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, п. 6 ч.1 ст. 275, ст. 280, 282, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.04.2019 у справі №922/203/19 скасувати.

Справу №922/203/19 передати на розгляд до Господарського суду Харківської області.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.10.2020.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель