Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/699/20

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В., за участю секретаря судового засідання Стафійчук К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСКАД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКРА ПРОД РІВНЕ"

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КАСКАД" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКРА ПРОД РІВНЕ" (далі - Відповідач) в якій просить стягнути 131 129, 28 грн основного боргу, 10 471, 52 грн 3% річних та 21 360, 15 грн - сума інфляційних втрат.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 25.03.2015 року між ТОВ "Каскад" та ТОВ "Макра Прод Рівне" був укладений договір № 37 на виготовлення поліграфічної продукції, за умовами якого позивач (виконавець) зобов`язався виготовити і передати у власність відповідачу (замовнику) поліграфічну продукцію (далі - товар), а відповідач (замовник) зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату. Позивач зазначає, що позивачем було поставлено відповідачу - коробки, що підтверджується видатковими накладними: № РН-00013 від 25.01.2017 року, № РН-00104 від 24.02.2017 року, № РН-00205 від 03.05.2017 року, № РН-00216 від 25.05.2017 року, № РН-00234 від 18.07.2017 року, № РН-00235 від 18.07.2017 року, № РН-00270 від 04.09.2017 року, № РН-00344 від 04.10.2017 року, № РН-00393 від 13.10.2017 року, № РН-00609 від 08.11.2017 року та № РН-00767 від 17.11.2017 року на загальну суму 621 010,98 грн. Проте, відповідач частково оплатив вартість поставленого товару на суму 489 881,70 грн, чим допустив порушення зобов`язання за договором. Станом на день звернення позивача до суду основна сума заборгованості становить - 131 129,28 грн.

Позивач вказує на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання по оплаті за поставлений товар у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання. Відтак, за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати поставленого товару позивач, відповідно до ст. 625 ЦК України, нарахував 3% річних у розмірі 10 471,52 грн, та інфляційні у розмірі 21 360,145 грн, які просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

07.09.2020 року на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСКАД" надійшла заява про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог, в якій останнє просить суд стягнути заборгованість у розмірі 137 470,2 грн, з них: 131 129, 28 грн - основна сума заборгованості, 3 718,33 грн; та 2 622,58 грн - сума інфляційних втрат.

Статтею 169 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Передбачені статтею 46 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов`язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв`язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством.

За таких обставин, враховуючи що позивач скористався правом на зміну підстав та зменшення позовних вимог, вказана заява приймається судом.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 15.07.2020 року, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на "12" серпня 2020 р.

Ухвалою господарського суду від 10.08.2020 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСКАД" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, вирішено судове засідання у справі призначене на "12" серпня 2020 р. об 14:00 год. провести в режимі відеоконференції та доручено забезпечення проведення відеоконференції Центральному апеляційному господарському суду.

Ухвалою господарського суду від 12.08.2020 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКРА ПРОД РІВНЕ" про розгляд справи в порядку загального позовного провадження - відмовлено.

Ухвалою господарського суду від 12.08.2020 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКРА ПРОД РІВНЕ" про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи відкладено на "09" вересня 2020 р.

Ухвалою суду від 07.09.2020 року в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСКАД" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09.09.2020 року розгляд справи відкладено на "23" вересня 2020 р.

Ухвалою суду від 21.09.2020 року в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСКАД" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - відмовлено.

Представник позивача в судове засідання 23.09.2020 року не з`явився, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 33 7, яке наявне в матеріалах справи.

Разом з тим, 23.09.2020 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання, відповідно до якого остання, у зв`язку з територріальною віддаленістю суду, просить суд визнати причини неявки представника ТОВ "Каскад" в судове засідання поважною та відкласти судове засідання на іншу дату.

Згідно статті 114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, яка гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті "справедливого суду", гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України").

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення у справах "Union Alimentaria Sanders SA v. Spain", "Смірнова проти України", "Красношапка проти України").

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно пункту 3 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Представник відповідача в судове засідання 23.09.2020 року не з`явився.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали суду від 15.07.2020 року та від 12.08.2020 року були отримані відповідачем, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення № 33 9 та № 33 0, які наявні в матеріалах справи.

11.09.2020 року господарським судом на адресу відповідача (33024, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, буд. 430-А) було направлено ухвалу суду від 09.09.2020 року.

Відповідно до безкоштовного пошуку відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інформацію з якого подано позивачем суду, місцезнаходження ТОВ "Макра Прод Рівне" - 33024, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, буд. 430-А.

Пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: місцезнаходження юридичної особи.

Інша адреса відповідача, ніж та, яка зазначена у ЄДР, суду не відома.

Приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

На підставі зазначеного, відповідно до ст. 242 ГПК України, ухвала суду від 09.09.2020 року вважається врученою, а відповідач таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Крім того, суд зазначає, що статтею 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане учасники справи не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, враховуючи, що неявка представника позивача та відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

25 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Каскад" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Макра Прод Рівне" (Замовник) укладено договір № 37 на виготовлення поліграфічної продукції (далі - Договір), за умовами якого, у порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується виготовити і передати у власність замовнику визначену цим договором поліграфічну продукцію (далі іменується "Товар"), а замовник зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату (п. 1.1. Договору).

Пунктом 1.3. Договору сторони передбачили, що найменування, одиниця виміру, загальна кількість, якість товару, що підлягає виготовленню за цим договором, ціна за одиницю товару, асортимент, строк виготовлення погоджується сторонами в специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємними частинами, щодо кожного замовлення окремо.

Відповідно до п. 2.1. Договору після підписання сторонами специфікації, в якому сторони погодили вказані в п. 1.3. цього договору умови, замовник здійснює попередню оплату в розмірі 100 % (сто відсотків), що визначена в специфікації до договору, протягом 5 (п`яти) банківських (операційних) днів відповідно до отриманого замовником рахунку - фактури. Після здійснення попередньої оплати замовником, виконавець виготовляє товар відповідно до визначеної в специфікації до договору замовлення протягом 20 (двадцяти) робочих днів та здійснює його доставку за адресою, вказаною у специфікації до договору.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 31.12.2015 року, але не раніше до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 8.1. та п. 8.2. Договору).

Позивач в заяві про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог зазначає про те, що строк дії договору закінчений з 01.01.2016 року.

На підставі видаткових накладних: № РН-00013 від 25.01.2017 року на суму 90852,00 грн, № РН-00104 від 24.02.2017 р. на суму 108143,60 грн, № РН-00205 від 03.05.2017 р. на суму 6723,59 грн, № РН-00216 від 25.05.2017 р. на суму 53599,87 грн, № РН-00234 від 18.07.2017 р. на суму 46560,00 грн, № РН-00235 від 18.07.2017 р. на суму 819,46 грн, № РН-00270 від 04.09.2017 р.на суму 47081,47 грн, № РН-00344 від 04.10.2017 р. на суму 37992,96 грн, № РН-00393 від 13.10.2017 р. на суму 47658,82 грн, № РН-00609 від 08.11.2017 р. на суму 93656,64 грн та № РН-00767 від 17.11.2017 р. на суму 87922,56 грн Товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад" поставило Товариству з обмеженою відповідальністю "Макра Прод Рівне" товар на загальну суму 621 010 грн 97 коп.

Подані Позивачем видаткові накладні підписані представниками ТОВ "Каскад" та ПП "Макра Прод Рівне" та скріплені відбитками печаток останніх.

Разом з тим, відповідач частково сплатив позивачу за поставлений товар на суму 489 881,70 грн, що підтверджується виписками з банку від 20.01.2017 р., від 16.02.2017 р., від 17.03.2017 р., від 24.03.2017 р., від 28.04.2017 р., від 05.05.2017 р., від 10.05.2017 р., від 22.05.2017 р., від 13.07.2017 р., від 31.08.2017 р., від 15.09.2017 р., від 09.10.2017 р., від 22.10.2017 р. та від 07.12.2017 р., копії яких містяться в матеріалах справи.

Позивач зазначає, що останній звертався в січні 2018 р. засобами електронного зв`язку до відповідача з листами з проханням сплатити заборгованість.

Крім того, 12.09.2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 2 (вих. № 10 від 04.09.2019 р.) з проханням сплатити суму заборгованості, яка отримана відповідачем 16.09.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 49000 7537 472 6, та залишена останнім без задоволення.

Доказів сплати Позивачу Відповідачем заборгованості в сумі 131 129,27 грн за товар суду не подано.

Враховуючи порушення відповідачем термінів виконання грошових зобов`язань, позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3 718,33 грн 3% річних (з 24.09.2019 р. по 02.09.2020 р.) та 2 622,58 грн інфляційних (з жовтня 2019 р. по серпень 2020 р.), згідно доданих розрахунків.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Стаття 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема у ч. 1 цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Поставка товару позивачем не суперечить вимогам ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст.181 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Сторони своїми діями засвідчили існування між ними договірних відносин.

Згідно приписів частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до частини першої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частини другої статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 525 Цивільного кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З викладеного вище вбачається, що між позивачем та відповідачем було укладено договір у спрощений спосіб. Відповідно до цього договору відповідач зобов`язався поставити позивачу товар, а позивач, у свою чергу, прийняти його і оплатити.

За своєю правовою природою правочин, який укладено сторонами, є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з приписами статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

У відповідності до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 р. "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Оскільки вказані видаткові накладні містять найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, перелік товару, його вартість, штамп позивача і відповідача про отримання товару та інші реквізити, вони відповідають вимогам закону та є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.

Відповідно положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в пункті 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

За таких обставин, враховуючи, що за видатковими накладними позивачем поставлено товар відповідачу, факт поставки товару та прийняття його відповідачем свідчить про наявність між сторонами відносин з поставки товару на умовах та за ціною, визначених такими накладними, то за відсутності доказів сплати повної вартості отнриманого товару, позовні вимоги про стягнення з ТОВ "МАКРА ПРОД РІВНЕ" 131 129,27 грн заборгованості судом визнаються обґрунтованими.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши подані розрахунки та період нарахування 3 % річних та інфляційних, судом встановлено, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням порядку нарахування. Відтак, враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання, 3 % річних за період з 24.09.2019 р. по 02.09.2020 р. складають 3 711,08 грн, інфляційні втрати за період з жовтня 2019 року по серпень 2020 року включно складають 2 365,19 грн, а отже обґрунтованими судом визнаються саме ці суми.

Суд зазначає, що відповідно до частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були надані суду, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 131 129,27 грн заборгованості з поставки товару, 3 711,08 грн 3 % річних та 2 365,19 грн інфляційних втрат.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 статті 129 ГПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на зазначене, враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКРА ПРОД РІВНЕ" судовий збір у розмірі 2 102,00 грн покладається саме на цю особу.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКРА ПРОД РІВНЕ" (33024, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, буд. 430-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСКАД" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 52А, ) 131 129,27 грн (сто тридцять одну тисячу сто двадцять дев`ять гривень 27 коп) заборгованості, 3 711,08 грн (три тисячі сімсот одинадцять гривень 08 коп) 3 % річних, 2 365,19 грн (дві тисячі триста шістдесят п`ять гривень 19 коп) інфляційних та 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 коп) витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "КАСКАД" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 52А, ).

Відповідач (боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКРА ПРОД РІВНЕ" (33024, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, буд. 430-А, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 01 жовтня 2020 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Романюк Р.В.