ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 Справа № 904/6064/19

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Кузнецової І.Л.,

суддів Орєшкіної Е.В., Чус О.В.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2020 у справі №904/6064/19 (суддя Ніколенко М.О., повне рішення складено 26.06.2020)

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ

до Товариства з додатковою відповідальністю "Конкорд", сільрада Чумаківська, Дніпровський район, Дніпропетровська область

про стягнення пені у розмірі 1 649 962,22 грн. та штрафу у розмірі 3 609 290,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2020 у справі №904/6064/19 позов Акціонерного товариства (далі-АТ)"Укргазвидобування" задоволено частково, зменшено розмір нарахованих сум пені з 1598399грн 93коп. до 160000 грн., штрафу, заявленого до стягнення з 3609290грн16коп. до 370000грн, з Товариства з додатковою відповідальністю (далі-ТОВ)"Конкорд" на користь позивача стягнуто пеню в сумі 160000грн, штраф в сумі 370000грн, в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 51561грн29коп. відмовлено ;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо правомірності нарахування позивачем пені та штрафу за порушення строків поставки по договору №УГВ11587/30-18 від 23.11.2018, укладеного сторонами, з того, що розрахунок суми пені, наданий позивачем не відповідає чинному законодавству у зв"язку з неправильним визначенням дати початку періоду прострочення, з наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, а також з необґрунтованості клопотання позивача про залишення без розгляду додаткових пояснень відповідача від 09.04.2020, в яких останнім заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій через пропуск строків для їх подання, оскільки вказані пояснення за своєю суттю не є відзивом чи запереченням проти позову, при цьому сторони мають право надавати пояснення на будь-якій стадії розгляду справи;

- не погодившись з рішенням суду, АТ"Укргазвидобування" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального права та неправльне застосування норм матеріального права просить це рішення скасувати в частинах зменшення розміру пені до 160000грн, штрафу до 370000грн і відмови в задоволенні позову про стягнення пені в сумі 51561грн 29коп., ухвалити в цій частині нове рішення та стягнути з відповідача 3239290грн 16коп. штрафу;

- у поданій скарзі йдеться про те, що рішення суду прийняте без надання об"єктивної оцінки винятковості даного випадку та суттєвих обставин справи, про те, що при зменшенні розміру штрафних санкцій на 90 процентів судом не враховано, що протягом розгляду справи відповідачем не надано доказів в обґрунтування поважності причин неналежного виконання зобов"язань за спірним договором, не вказано які заходи відповідно до ст.193 Господарського кодексу України ним були вжиті для їх належного виконання, про те, що ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений господарським судом строк позбавляє його права заперечувати щодо неустойки з огляду на ст.165 Господарського процесуального кодексу України, про те, що суд проігнорував аргументи позивача стосовно надання відповідачем додаткових пояснень від 09.04.2020 після закриття підготовчого провадження, між тим вказані пояснення є заявою по суті, про те, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку, про те, що відповідно до ч.2 ст.207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні, тому безпідставним є висновок суду про відсутність підстав для залишення вказаних пояснень без розгляду, про те, що господарським судом не з"ясована винятковість даного випадку, оскільки саме лише посилання на відсутність збитків позивача не є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, про те, що у справі відсутні докази неспроможності сплати відповідачем неустойки і не доведено, що її сплата суттєво вплине на його майновий стан, про те, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, не підтверджених доказами та не відповідають обставинам справи, про те, що, у даному випадку, заявлені до стягнення санкції не є завищеними чи неспівмірними, оскільки нараховані з суми порушеного зобов"язання, про те, що розмір пені та штрафу сторонами визначено у договорі на власний розсуд і сторони передбачали наслідки, які матимуть місце у разі прострочення постачання товару, про те, що судом не враховані матеріальні інтереси позивача, характер діяльності обох підприємств, баланс інтересів сторін, які є суб"єктами господарювання і несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики, про те, що суд в достатній мірі не виклав мотиви, на яких базується зменшення штрафних санкцій, про необґрунтованість висновків суду в частині відмови у стягненні пені в сумі 51561грн 29коп., оскільки відповідач не заперечував поставку 12 одиниць товару з прострочкою на 32 дні, контррозрахунку не надав, а відповідно до ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, про те, що зменшуючи розмір штрафних санкцій суд, надав перевагу доводам відповідача та при застосуванні дискреційних повноважень при такому зменшенні не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме ст.42, 44 Господарського кодексу України, а також про те, що оскаржуване рішення в частині зменшення штрафних санкцій і відмови в задоволенні позову не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, прийнято з порушенням загальних засад судочинства, тому не може залишатися в силі з огляду на наявність підстав для його скасування;

- відповідач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість тверджень позивача про те, що відповідач не вживав заходів для належного виконання зобов"язань, оскільки останнім більшість товару за спірним договором поставлено навіть раніше обумовленого в ньому терміну і цей факт підтверджується актами приймання-передачі та видатковими накладеними, на те, що вказаний договір укладено за результатами публічних торгів, під час проведення яких відповідачем запропоновано найбільш економічно вигідну пропозицію для позивача, при цьому прибуток відповідача за результатами виконання вказаного договору був мінімальним, на те, що на забезпечення умов договору поставки №УГВ11587/30-18 від 23.11.2018 відповідачем з Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" оформлено договір банківської гарантії №11893/ЮГ-18 від 12.11.2018, яка була використана позивачем та яка, в свою чергу, компенсована банку ТОВ"Конкорд", на те, що відповідачем повністю здійснено розрахунок із позивачем як в частині постачання автомобільної техніки, так і зі сплати штрафних санкцій, нарахованих за порушення обумовлених строків поставки, на те, що судом при зменшенні розміру штрафних санкцій обґрунтовано було враховано ступінь виконання відповідачем зобов"язань, на те, що він не ухилявся від оплати нарахованих штрафних санкцій, які отримані позивачем згідно з договором банківської гарантії, на те, що згідно з податковою декларацією з податку на прибуток за 1 квартал 2020 товариство має збитки в сумі 4624058грн 23коп., на те, що вказана декларація не могла бути подана до моменту винесення рішення судом першої інстанції, оскільки податковий орган її не приймає і на теперішній час триває процедура адміністративного оскарження дій податкового органу, на те, що нормами чинного законодавства не передбачено переліку виняткових обставин, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, у зв"язку з чим, вирішення питання покладається безпосередньо на суд, на те, що позивач намагається стягнути з відповідача подвійний розмір штрафних санкцій, що може свідчити про наявність в його діях мети збагачення за рахунок "кабальних" умов договору, на те, що, у даному випадку, розмір неустойки є завищеним та таким, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, а також на те, що місцевим господарським судом об"єктивно оцінено даний випадок, прийнято до уваги виконання відповідачем умов договору, його матеріальний стан, незначний період прострочення зобов"язання, неспричинення збитків позивачу таким простроченням та неухилення від оплати нарахованих штрафних санкцій ;

- до відзиву відповідачем додані копії: податкової декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2020 з квитанцією №1, фінансової звітності малого підприємства за цей період, договору про надання банківської гарантії №11893/ЮГ-18 та банківської гарантії №11893 від 12.11.2018, вимоги АТ"Укргазвидобування" від 23.05.2019, меморіального ордеру №4495 від 14.06.2019 про перерахування АТ"КБ"Гарант" на користь позивача грошових коштів в сумі 6659999грн70коп., листа від 29.05.2019, договору про надання овердрафту за поточним рахунком від 13,06.2019 №762/ЮКО019 та акту звірки взаєморозрахунків від 30.06.2020;

- 03.09.2020 на адресу апеляційного суду надійшла заява позивача, в якій йдеться про те, що відзив на апеляційну скаргу подано відповідачем після закінчення процесуальних строків, доказів неможливості подання долучених до відзиву на апеляційну скаргу документів до суду першої інстанції з причин, що об"єктивно не залежали від нього не надано, внаслідок чого такий відзив разом з доданими до нього документами слід залишити без розгляду;

- аналогічне обґрунтування щодо неможливості прийняття відзиву та доданих до нього документів містяться у поясненнях позивача щодо невчасного надання відповідачем доказів від 28.09.2020;

- у поясненнях щодо відсутності підстав для зменшення штрафних санкцій від 28.09.2020 позивач зазначає, що подаючи цінову пропозицію, відповідач мав можливість об"єктивно оцінити спроможність виконання зобов"язання з поставки товару, що уклавши спірний договір він взяв на себе господарське зобов"язання щодо своєчасної поставки товару та щодо відповідальності у разі неналежного виконання такого зобов"язання у формі штрафних санкцій, що останнім не зазначено причин невчасної поставки товару, що економічний ефект для нього від здійсненої господарської операції не впливає на обов"язковість належного виконання взятих на себе договірних зобов"язань та не має досліджуватися при зменшенні розміру неустойки, що ТОВ"Конкорд" помилково ототожнює неустойку і банківську гарантію, оскільки зазначені способи мають різну правову природу і не є взаємовиключними, що задоволення гарантом вимоги бенефіціара через настання гарантійного випадку не є добровільною оплатою останнім штрафних санкцій, що заявляючи про зменшення цих санкцій відповідач не надав доказів, які б могли підтвердити неспроможність їх оплати, між тим, АТ"Укргазвидобування" міститься в Єдиному реєстрі боржників, за таких обставин фінансовий стан позивача є гіршим, ніж фінансовий стан відповідача, що підстави для зменшення стягуваних штрафних санкцій відсутні та наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.11.2018 ТОВ"Конкорд" (постачальником) та АТ "Укргазвидобування" (покупцем) укладено договір поставки №УГВ11587/30-18, на підставі п.1.1 якого постачальник зобов"язався поставити покупцеві товар, зазначений у специфікації, а покупець прийняти та оплатити такий товар.

Згідно з п.1.2 договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна договору вказується у специфікаціях.

Відповідно до п.5.1 договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації до цього договору.

В п.5.3 договору сторонами узгоджено, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної.

П.6.3 договору передбачено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором та специфікацією.

Згідно з п.7.10 договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов"язань з поставки товару у строки, зазначені у специфікації до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 процента від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 процентів від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Сторонами підписана специфікація №1 від 23.11.2018 до вказаного договору.

Відповідно до п.1 специфікації найменування товару автомобіль вантажний самоскид, модель DL-МБ3346АК-14, загальна вартість товару, що постачається складає 133199994грн.

П.3 специфікації визначено строки поставки товару: протягом 170 календарних днів з дати укладення договору.

У встановлений договором строк відповідачем було поставлено позивачу 19 одиниць товару.

Залишкова частина товару у кількості 12 одиниць на загальну суму 51561288 грн поставлена відповідачем 14.06.2019, що підтверджується видатковими накладними (а.с. 49 60) .

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов"язань за договором в частині своєчасної поставки товару, позивач нарахував до сплати пеню в сумі 1 649 962грн 22 коп. та штраф в сумі 3609290грн16 коп..

Ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.530 названого Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Кодексу порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов`язань за договором №УГВ11587/30-18 від 23.11.2018 в частині своєчасної поставки товару підстави для нарахування позивачем пені та штрафу слід визнати обґрунтованими .

Одночасно слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки за власною ініціативою.

З положень наведених норм випливає, що суду надано можливість пом"якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов"язання. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто, по суті, направлений на реалізацію вимог частини другої ст.13 Цивільного кодексу України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов"язана утриматися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Підставою для зменшення розміру штрафних санкцій є співвідношення суми таких санкцій з сумою збитків.

Тобто відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов"язання, суд повинен з"ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об"єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи зі ступеня виконання зобов"язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов"язань, незначності прострочення у виконанні зобов"язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду і за відсутності у чинному законодавстві України переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Також суд повинен встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Таким чином, законодавство України передбачає неустойку як засіб забезпечення виконання зобов"язань й захід майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом"якшення неустойки наділений суд задля усунення явної її неспівмірності й подальшого порушення зобов"язань.

Враховуючи комплексний характер цивільно-правової відповідальності під співрозмірністю суми неустойки у результаті порушення зобов"язань, закон допускає виплату кредитору такої компенсації його витрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом.

У даному випадку, при вирішенні питання по зменшенню розміру пені та штрафу на 90 процентів господарським судом було враховано намагання відповідача діяти добросовісно, маючи на меті виконання умов договору поставки №УГВ11587/30-18 від 23.11.2018, виконання зобов"язань за цим договором в повному обсязі на момент подання позову, непонесення позивачем збитків внаслідок дій відповідача, незначного періоду прострочення зобов"язання, а також неспівмірність розміру нарахованих штрафних санкцій, заявлених до стягнення з наслідками порушення постачальником своїх зобов"язань.

Виходячи із засад справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права та з урахуванням вищезазначених фактичних обставини справи, місцевим господарським судом зроблено правильний висновок щодо наявності виняткових підстав для реалізації права щодо зменшення розміру неустойки.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 51561грн20коп., внаслідок невірного визначення позивачем періоду нарахування пені.

Тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Доводи скаржника про те, що заявлені до стягнення санкції не є завищеними чи неспівмірними з посиланням на постанови Верховного Суду України та Верховного Суду колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на те, що у кожній справі при застосуванні дискреційних повноважень щодо зменшення неустойки суди виходили із встановлених ними конкретних обставин, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин у даній справі та у справах, наведених в апеляційній скарзі, оскільки рішення в них прийняті за результатами дослідження різних доказів.

Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції необґрунтовано прийняті до уваги додаткові пояснення відповідача щодо штрафних санкцій від 09.04.2020, подані ним після закінчення процесуальних строків та про те, що вказані пояснення є заявою по суті справи визнані апеляційним судом безпідставними, оскільки положеннями норм матеріального права, зокрема ч.1 ст.233 Господарського кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачено право суду по зменшенню розміру неустойки, у тому числі, за власною ініціативою.

Як зазначено вище, господарський суд обґрунтовано зменшив нараховані позивачем до стягнення з відповідача пеню та штраф, виходячи з конкретних обставин даної справи та з урахуванням засад справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності.

Доводи скаржника про відсутність доказів в обґрунтування наявності виняткових обставин колегією суддів також не приймаються до уваги тому, що при зменшенні розміру неустойки господарський суд послався виключно на обставини щодо виконання відповідачем станом на момент звернення з позовом зобов"язань за договором в повному обсязі, що не оспорюється сторонами, незначний період прострочення та неспівмірність розміру нарахованих штрафних санкцій, заявлених до стягнення з наслідками порушення постачальником своїх зобов"язань.

Інші доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення апеляційним судом, спростовуються вищевикладеним та не впливають на юридичну оцінку обставин справи.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В розумінні положень ч.5 вказаної статті апеляційний суд не наділений правом надавати оцінку доводам сторін, які не заявлялися до суду першої інстанції і не розглядалися цим судом.

Таким чином, враховуючи, що доводи позивача, викладені у поясненнях щодо відсутності підстав для зменшення штрафних санкцій від 28.09.2020 та доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу не були предметом дослідження при розгляді справи у суді першої інстанції, тому колегією суддів до розгляду не приймаються.

Докази, додані відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу також не приймаються апеляційний судом, оскільки обставини щодо неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції останнім не доведені.

Керуючись ст.269, 275, 276, 282 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2020 у справі №904/6064/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 06.10.2020

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Е.В.Орєшкіна

Суддя О.В.Чус