РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020 м. КиївСправа № 910/6064/20

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ МКС";

до: акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ";

про: стягнення 695.528,81 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ МКС" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (далі - відповідач) про стягнення 695.528,81 грн.

Позовні вимоги мотивовані наявністю підстав для стягнення з відповідача 695.528,81 грн., внаслідок безпідставного списання відповідачем вказаних грошових коштів з особового рахунку позивача на підставі укладеного між сторонами спору договору про надання послуг від 14.02.2018 № 09959/ЦТЛ-2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/6064/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Приписами частини 2 другого розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ (далі - Закон № 731-ІХ) встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон № 731-ІХ набрав чинності 17.07.2020.

Відтак, останній день процесуальних строків, з урахуванням пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, є 06.08.2020.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням правомірного списання частини коштів відповідно до гарантійних листів позивача, а також про часткове повернення списаних коштів на користь останнього.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як замовником, та відповідачем, як перевізником, укладено договір про надання послуг від 14.02.2018 № 09959/ЦТЛ-2018 (далі - Договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.1.6 Договору визначено, що позивач зобов`язаний оплачувати відповідачу послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника.

Положеннями пункту 3.1 Договору передбачено, що розмір плати за перевезення вантажу у вагонах позивача та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.

Розділом 4 Договору сторонами визначено порядок розрахунків, а саме, зокрема:

- у разі виявлення відповідачем неправильного нарахування платежів, здійснюється перерахунок, після чого надлишок стягнутої суми перераховується на особовий рахунок позивача, як оплата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати стягуються недоотримані грошові суми (п. 4.10 Договору);

- наявність зведеної відомості не позбавляє відповідача права здійснити донарахування не врахованої плати за надані послуги за минулі періоди (п. 4.11 Договору).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Позивач зазначає, що низкою станцій відповідача стягнуто з рахунку позивача грошові кошти на загальну суму 695.528,81 грн. без надання будь-яких послуг, а саме, за накопичувальними картками:

- від 17.01.2020 № 17010105 на суму 46.554,36 грн. з ПДВ;

- від 20.01.2020 № 20010006 на суму 58.322,16 грн. з ПДВ;

- від 21.01.2020 № 21010024 на суму 208.146,41 грн. з ПДВ;

- від 21.01.2020 № 21010062 на суму 12.199,08 грн. з ПДВ;

- від 20.01.2020 № 20010069 на суму 257.872,56 грн. з ПДВ;

- від 23.12.2019 № 23120789 на суму 112.434,24 грн. з ПДВ.

За твердженнями позивача, останнім направлена на адресу відповідача претензія від 24.01.2020 № 24/01-20 про повернення неправомірно списаних грошових коштів, яка залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Так, в матеріалах справи наявні гарантійні листи позивача, а саме:

- від 09.03.2019 № 53-19, відповідно до якого позивач гарантує оплату за користування 24 вагонами-зерновозами власності Білоруської залізниці, за час знаходження вагонів та території Укрзалізниці з моменту перетину кордону у порожньому стані до моменту здачі вагонів на територію БЧ. Станція відправлення Баришевка П-Зах. зал. до станцій призначення Високо-Літовськ БЧ мес. План № . Відправник по перевезенню та платником вищезазначеного маршруту є позивач;

- від 25.03.2019 № 63-19, відповідно до якого позивач гарантує оплату за користування 27 вагонами-зерновозами власності Білоруської залізниці, за час знаходження вагонів та території Укрзалізниці з моменту перетину кордону у порожньому стані до моменту здачі вагонів на територію БЧ. Станція відправлення Шостка Льв. зал. до станцій призначення: Вевис ЛГ мес. План № ; Йонишкис ЛГ мес. план № . Відправник по перевезенню та платником вищезазначеного маршруту є позивач;

Приймаючи до уваги вказані вище гарантійні листи та положення пункту 4.10 Договору, позивачем правомірно нараховані та списані суми за користування вагонами, оплату яких гарантував сам позивач, а саме:

- накопичувальна картка від 21.01.2020 № 21010024 на суму 208.146,41 грн. з ПДВ;

- накопичувальна картка від 23.12.2019 № 23120789 на суму 112.434,24 грн. з ПДВ.

Більш того, відповідачем виконані вимоги претензії позивача від 24.01.2020 № 24/01-20 та здійснено повернення грошових коштів філією "Єдиний розрахунковий центр" за накопичувальними картками, а саме:

- від 17.01.2020 № 17010105 на суму 46.554,36 грн. з ПДВ;

- від 20.01.2020 № 20010006 на суму 58.322,16 грн. з ПДВ;

- від 21.01.2020 № 21010062 на суму 12.199,08 грн. з ПДВ;

- від 20.01.2020 № 20010069 (в переліку від 15.05.2020 № 20200515 відображене коригування корегування та повернуто кошти по накопичувальній картці 21010073 по станції Кролевець на суму 257.872,56 грн. з ПДВ).

Вказане повернення підтверджується переліками філії "Єдиний розрахунковий центр", які долучені до відзиву на позов.

Сума, заявлена позивачем до стягнення (695.528,81 грн.) частково повернута (374.948,16 грн.) та, як встановлено вище, частково правомірно нарахована (320.580,65 грн.) до звернення позивача до господарського суду, що свідчить про відсутність порушеного права позивача станом на момент звернення до суду та є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову повністю.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя С.В. Балац