ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2020 року м.Дніпро Справа № 904/207/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2020, ухвалене суддею Бєлік В.Г., повний текст якого складений 31.07.2020, у справі №904/207/20

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 187 742,88 грн. та збору за зберігання вантажу у розмірі 365 531,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - Відповідач) плати за користування вагонами в сумі 187 742,88 грн., збору за зберігання вантажу в сумі 365 531,52 та судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору № ПР/М-17-2/14-744/НЮдч від 14.12.2017 "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Терни і Рядова "Придніпровської залізниці".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2020 у справі №904/207/20 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами у розмірі 187 742,88 грн., збір за зберігання вантажу у розмірі 365 531,52 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 8 299,12 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне та необ`єктивне з`ясування всіх обставин справи, просить рішення господарського суду скасувати в частині стягнення 551 745, 60 грн, з яких: 186 214,08 грн плати за користування вагонами та 365 531,52 грн збору за зберігання вантажу, ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що Позивачем в обґрунтування свого твердження про відсутність практичної можливості для доставки вантажу на колії станції призначення через те, що дані колії були зайняті раніше прибулими на адресу відповідача вагонами, не надано жодних доказів зайнятості усіх приймально-здавальних колій, що забезпечують передачу прибулих на адресу ПрАТ "ПІВНГЗК" вагонів на під`їзні колії підприємства, з вини відповідача. А також, не зазначено, які саме колії були зайняті такими вагонами, та належним чином не було обґрунтовано неможливість подачі таких вагонів на інші колії ст. Терни.

Зазначає, що Відповідач був готовий прийняти на свої під`їзні колії спірні вагони, затримані згідно наказів № 1445, 1452.

Вважає, що скаржник тільки тоді сплачує залізниці збір за зберігання вантажу та плату за користування вагонами за час їх затримки на станції призначення або на підходах до неї, коли буде доведено факт такої затримки з причин, що залежать від Скаржника та з його вини, у зв`язку з чим Залізниця мала можливість подати затримані за спірними наказами вагони на вільні в той час колії.

Оскільки спірні вагони затримувались не з вини відповідача і не перебували у його безпосередньому розпорядженні, то відсутні підстави для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за цей період.

Під час дії наказу №1445 (станом на 12.07.2019 11:20 год.) на станції Терни з вини Відповідача не було забрано лише вагони з вантажем, розміщені на 7-й колії.

Отже, починаючи з 12.07.2019 11:20 год., Відповідач був готовий прийняти на свої під`їзні колії спірні вагони, затримані згідно наказу №1445, а Позивач не довів належним чином вину Відповідача у затримці вагонів.

Документи, згідно яких нарахована плата за користування вагонами за наказом № 1445, починаючи з 12.07.2019 11:20 год., та за наказом № 1452 не відповідають дійсним обставинам, тому не мають доказової та юридичної сили.

При врахуванні факту, що у Позивача була можливість закінчити дію наказу №1445, починаючи з 12.07.2019 11:20 год. (на цей час на станції призначення Терни з вини Відповідача вагони знаходились лише на 7-й колії), час затримки вагонів за наказом №1445 буде складати (з 11.07.2019 21:35 год. по 12.07.2019 11:20 год.) всього 13:45 год.

Враховуючи зазначене, плата за користування вагонами за наказом № 1445 складає 1528,80 грн. (з ПДВ). Збір за зберігання вантажу за наказом № 1445 складає 0,00 грн. (оскільки затримка триває менше 1 доби).

Оскільки Позивач не зазначив належних фактів, які б підтверджували в повному обсязі вину Відповідача у затримці вагонів за наказом №1452 та частково за наказом №1445, тому відсутні підстави для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за спірний період, на підставі ст.ст. 46, 119 Статуту, на які посилається Позивач.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення, як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Також у відзиві міститься клопотання про продовження строку на його подачу до 23.09.2020, з урахуванням запровадження на підприємстві неповного робочого тижню.

17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-IX, яким пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України викладено у новій редакції, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Таким чином, з урахуванням вказаної норми права, суд вважає можливим продовжити позивачу строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.08.2020 (колегія суддів у складі: головуючий Іванов О.Г. (доповідач), Дармін М.О., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2020 у справі №904/207/20; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 23.09.2020 о 10:30.

Позивач та Відповідач (скаржник), належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 23.09.2020, не з`явилися.

23.09.2020 до Центрального апеляційного господарського суду представником Відповідача подане клопотання про відкладення судового засідання через запровадження на території України карантину.

Зазначений документ надійшов засобами електронного зв`язку та не містить кваліфікованого електронного підпису, що підтверджується відповідною довідкою № 06-21/642/20 відділу документообігу та контролю (канцелярії) суду від 23.09.2020.

За приписами ч.8 ст.42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Частиною 3 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" №851-IV від 22.05.2003 електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" №851-IV від 22.05.2003 для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Приписами статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" №851-IV від 22.05.2003 оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Оскільки надіслане Відповідачем електронною поштою клопотання не містить підпису ЕЦП, отже не належить до офіційного документу.

Таким чином, відсутність кваліфікованого цифрового підпису на документі свідчить про не підписання поданого документу, наслідком чого є залишення його без розгляду (ч.4 ст.170 ГПК України).

Представник Позивача в судове засідання, призначене на 23.09.2020 також не з`явився.

Натомість, 22.09.2020 представником Позивача адвокатом Русановою В.В. подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано сімейними обставинами.

Вказане клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 11 ст.270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

За положеннями ч.1, 3 ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Отже, представництво Позивача у даній справі, крім адвоката Русанової В.В. може здійснювати як керівник чи член виконавчого органу особисто (самопредставництво юридичної особи), так і інший представник за довіреністю, який має статус адвоката.

За цих обставин, Позивач не був позбавлений права представляти свої інтереси самостійно через керівника підприємства, а також уповноважити іншу особу, із статусом адвоката, на представництво інтересів підприємства в суді.

При цьому, до клопотання про відкладення розгляду справи, поданого адвокатом Русановою В.В., не долучено жодних доказів на підтвердження об`єктивної неможливості участі у судовому засіданні.

Крім того, вирішуючи питання щодо можливості відкладення розгляду справи, колегія суддів враховує, що Постановою КМУ від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" визначено, що на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією запроваджується послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови.

Послаблення протиепідемічних заходів застосовується та припиняється на території регіону на підставі рішення регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, яке приймається з урахуванням оцінки епідемічної ситуації та наявності у регіоні ознак для послаблення протиепідемічних заходів, визначених цією постановою.

У регіонах, в яких здійснюється послаблення протиепідемічних заходів, дозволяється:

з 22 травня:

- регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні за умови перевезення пасажирів у межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Пунктом 1.8 Протоколу № 30 позачергового засідання Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій передбачено, що у зв`язку зі сприятливою епідемічною ситуацією, що склалася на території Дніпропетровської області, яка відповідає ознакам, встановленим у абзацах 3, 4 та 5 пункту 4 Постанови, запроваджується послаблення протиепідемічних заходів та дозволяється:

1. регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні за умови перевезення пасажирів у межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, за умови забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, та використання таких засобів індивідуального захисту пасажирами під час перевезення, в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів в міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах.

Таким чином, з огляду на те, що на час призначення судового засідання у даній справі - 23.09.2020 року, на території Дніпропетровської області були послаблені протиепідемічні заходи, дозволено регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні, колегія суддів вважає, що сторони, які знаходяться у Дніпропетровській області, мали можливість прибути до приміщення суду, взяти участь у судовому засіданні як особисто, через представника, так і шляхом участі в судовому засіданні у режимі відеоконференції, як у суді, так і поза межами суду.

Будь-яких причин неможливості взяти участь у судовому засіданні з використанням вищезазначених механізмів, сторони не зазначили.

При цьому, сторонами на зазначено об`єктивних причин, які б безпосередньо перешкоджали їм взяти участь у судовому засіданні, тоді як саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів (подібним чином вирішено аналогічне клопотання Верховним Судом у справі № 910/3880/19 у постанові від 05.05.2020).

В даному випадку, судом дотримано основних засад господарського судочинства, забезпечена рівність учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, забезпечено право на апеляційний перегляд рішення суду. Сторони мали рівну можливість подати письмові заяви по суті справи, зокрема, позовну заяву, відзив на позов, заперечення на відзив, пояснення та клопотання, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу.

В свою чергу, саме сторони не забезпечили участі представників (будь-якого, як в порядку самопредставництва, так і представником - зі статусом адвоката). Отже, вказані обставини є суто суб`єктивними, які залежали виключно від волевиявлення сторін, тому не можуть бути визнані поважними.

Враховуючи, що повідомлені представниками сторін причини неявки не визнаються судом поважними, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання Позивача про відкладення розгляду апеляційної скарги та про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у відсутність представників сторін.

В судовому засіданні 23.09.2020 Центральним апеляційним господарським судом підписано вступну та резолютивну частину постанову у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

14.12.2017 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (а.с. 79-83, т.1).

Відповідно до пункту 1 договору згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цієї угоди експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станцій Придніпровської залізниці:

- Терни стрілками №№2,4,6 до колій №6 та №8 станції Терни;

- Рядова стрілкою №8 до колії №6 станції Рядова.

Під`їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Відповідно до пункту 6 договору вагони, що прибули на станцію Терни Придніпровської залізниці для ПрАТ "ПІВНГЗК" подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№1,2,3,4,5,6,7,8,13 станції Терни, за вказівкою чергового по станції де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

Вагони, що прибули на станцію Рядова Придніпровської залізниці для ПрАТ "ПІВНГЗК" подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№3А,3Б, І, ІІ,4,5,VI, 7,8,9,10 станції Рядова, за вказівкою чергового по станції де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

Згідно до пункту 4 договору рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції по сигналізації на залізницях України та Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії Власника.

Пунктом 8 договору передбачено про готовність вагонів до забирання власник колії повідомляє залізницю: повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього транспорту (диспетчер цеху, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ по телефону відповідальному працівнику станції примикання залізниці не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту від 25.02.99 №113.

В пункті 11 договору сторонами узгоджено, що час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Відповідно до пункту 15 Договору власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі:

- за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеним у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним перевезень вантажів залізничним транспортом України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва);

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії згідно з діючим и нормативними документами.

Пунктом 19 договору сторони визначили що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 23.12.2017 до 23.12. 2022.

Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

На виконання вказаного договору, в липні 2019 року за накладними №№ 47961917, 45041480 залізницею прийнято вантаж "концентрат залізорудний" для перевезення на адресу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Згідно із зазначеними накладними, станція та залізниця призначення Терни Придніпровської залізниці.

На шляху прямування, відповідно до вимог пунктів 9, 10 розділу III Правил користування вагонами та контейнерами (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 25.02.1999 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за № 165/3458 від 15.03.1999, дані вагони було затримано на підставі наказів:

- № 1445 від 11.07.2019;

- 1452 від 14.07.2019,

через зайнятість колій станції призначення Терни у зв`язку з неприйняттям вантажу одержувачем ПрАТ "Північний ГЗК" на свою під`їзну колію.

За наказом № 1445 від 11.07.2019 затримані 52 вагони (поїзд № 2704, індекс поїзда 4 з вантажем "концентрат залізорудний" на станції Савро Придніпровської залізниці з причин скупчення вагонів на станції Терни Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (а.с. 66, т.1).

За наказом № 1452 від 14.07.2019 затримані 52 вагони в поїзді № 2714, індекс поїзда 4 з вантажем "гематит" на станції Жовті Води-1 Придніпровської залізниці з причин скупчення вагонів на станції Терни Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (а.с. 70, т.1).

За наведеними фактами станціями затримки вагонів у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, пунктом 9 Правил зберігання вантажів було складено:

- акти про затримку вагонів форми ГУ-23а:

акт № 147 від 16.07.2019 (а.с. 68, т.1);

акт № 36 від 14.07.2019 (а.с. 72-73, т.1);

- акти загальної форми ГУ-23:

акт № 148 від 11.07.2019 (а.с. 69, т.1);

акт № 36 від 14.07.2019 (а.с. 74-75, т.1).

- повідомлення про затримку вагонів:

повідомлення про затримку вагонів № 559 (станція Савро), що перевозяться в поїзді № 2704, індекс поїзда 4, яке було вручене представнику відповідача 11.07.2019 о 22:00 год (а.с. 67, т.1);

повідомлення про затримку вагонів № 561 (станція Жовті Води-1), що перевозяться в поїзді № 2714, індекс поїзда 4, отримане відповідачем 14.07.2019 об 11:20 год (а.с. 71, т.1).

Згідно з актом ГУ-23а № 147 від 16.07.2019 час затримки вагонів, що прибули поїздом № 2704, індекс поїзда 4 - з 21:35 год. 11.07.2019 по 12:10 год. 16.07.2019 (а.с. 67, т.1).

Згідно з актом ГУ-23а № 36 від 14.07.2019 час затримки вагонів, що прибули поїздом № 2714, індекс поїзда 4 - з 10:35 год. 14.07.2019 по 11:45 год. 17.07.2019 (а.с. 72-73, т.1).

Накази про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення Терни № 1445 від 11.07.2019; №1452 від 14.07.2019 було надано через наявність на коліях станції призначення Терни неприйнятих ПрАТ "Північний ГЗК" вагонів, що надійшли на його адресу раніше.

Факти наявності на коліях станції призначення Терни неприйнятих з вини одержувача ПрАТ "Північний ГЗК" вагонів зафіксовано складеними у порядку, передбаченому п.9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, актами загальної форми ГУ-23 №№ 2001, 2005, 2007, 2008, 2009, 2013, 2014, 2018, 2019, 2020, 20132, 2035, 2036, 2037, 2040, 2045, 2048, 2049, 2050, 2052, 2054, 2057, 2109, які охоплюють період з моменту прибуття спірних вагонів на станції підходу Савро та Жовті Води-1 Придніпровської залізниці і до закінчення їх затримки (а.с. 42-54, т.1).

Акти загальної форми ГУ-23 підписані відповідачем без заперечень.

Згідно з абзацом першим статті 42 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ї години наступного дня.

Спір між сторонами щодо своєчасного повідомлення відповідача про готовність залізниці передати вагони на під`їзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника відсутній.

Викладене свідчить про факт скупченості вагонів у період затримки спірних вагонів.

На підставі актів форми ГУ-23а та ГУ-23 станцією Терни була розрахована плата за користування спірними вагонами по відомостях плати ф.ГУ-46 №№ 19079905, 19079904, 18079141, 18079901, 18079902, 18079903, 20079906 та збір за зберігання вантажу за накопичувальними картками ФДУ-92 №№ 23079065, 23079066. Відомості плати за користування вагонами підтверджено підписом працівника станції, як передбачає графа "Підпис працівника станції" форми ГУ-46 згідно Додатку № 1 до п.3 Правил.

Відомості плати ф. ГУ-46 та накопичувальну картку ф. ФДУ-92 ПрАТ "ПІВНГЗК" підписано із запереченнями: 1). "З актами ф.ГУ-23а №№ 147,36 не згодні, оскільки накази №№1445, 1452 видані в порушення п.9 Правил користування вагонами: станції Савро, Жовті Води-І не є станціями підходу для ПрАТ "Північний ГЗК". 2)."На момент видачі наказів по станції Терни були вільні колії".

Відмова відповідача здійснити плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу у зазначеній сумі і є причиною спору.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, господарський суд виходив з правомірності нарахування позивачем плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у вказаному вище розміру внаслідок затримки вагонів на коліях станції підходу до станції призначення з вини відповідача та за відсутності в матеріалах справи доказів, які б підтверджували обставини щодо можливості відповідача прийняти спірні вагони.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч.2 ст.908 та ст.920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно з ст.42 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998р. N457 залізниця зобов`язана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Відповідно до ст.46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно п.п. 14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 31.08.2005 № 5076 приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції (ТРА станції).

Відповідно до п. 16.4-Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, черговий по станції зобов`язаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів.

Жодним нормативним актом чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій по прибуттю та відправленню поїздів всі колії станції повинні бути вільними. Визначеної Договором домовленості між залізницею та ПрАТ "Північний ГЗК" про незайнятість всіх або певних колій також не існує.

Отже, на станції призначення окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, в т.ч. поїздів відповідача.

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затриманих вагонів відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів. Даний висновок збігається з правовою позицією ВГСУ, викладеною в Листі ВГСУ від 12.06.2014 № 0701- 11/96/715/14, що кореспондується з постановами ВГСУ по справах №№ 904/5778/13, 904/5819/13, 904/6846/13, 904/3583/14.

Визначаючи правову позицію щодо зайнятості колій на станції призначення з причин, які залежать від вантажоодержувача, через які залізниця не мала можливості доставити вагони на станцію призначення та затримала їх на підходах, Вищий господарський суд України у вищезгаданому Листі зазначає, що у відповідних питаннях господарським судам слід керуватися п.8 Правил користування вагонами та контейнерами, за яким у разі затримки вагонів на станції призначення з причин, що залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми ГУ- 23, який підписується представниками станції і вантажовласника.

Відповідно до матеріалів справи Позивач не мав можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на його коліях вагонів, що прибули на адресу ПрАТ "Північний ГЗК" раніше та своєчасно не забиралися Комбінатом на свою під`їзну колію. Дані факти засвідчено в складених на станції призначення Терни актах загальної форми ГУ-23 №№ 2001, 2005, 2007, 2008, 2009, 2013, 2014, 2018, 2019, 2020, 2032, 2035, 2036, 2037, 2040, 2045, 2048, 2049, 2050, 2052, 2054, 2057, 2109 по наказам № 1445 від 11.07.2019; 1452 від 14.07.2019, які відповідальними працівниками ПрАТ "Північний ГЗК" підписано без заперечень.

Дані акти доводять вину саме вантажовласника в затримці спірних вагонів по наказу:

- № 1445 від 11.07.2019 за період з 21:35 год. 11.07.2019 по 12:10 год. 16.07.2019;

- № 1452 від 14.07.2019 за період з 16:15 год 21.07.2019 по 07:20 год. 22.07.2019.

Пунктом 5 договору зазначено, що порожні вагони здаються на під`їзну колію по інтервалам 2 години. Повідомлення про прибуття власних вагонів на адресу ПрАТ "Північний ГЗК" зареєстровані у Книзі повідомлень ф.ГУ-2. Тож, не пізніше 2 годин після отримання повідомлення про прибуття на його адресу власних вагонів, ПрАТ "Північний ГЗК" повинен був їх забрати на свою під`їзну колію з передавальних колій, які є приймально-відправними.

Позивач у відповідності до п. 5 Договору своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати на під`їзну колію відповідача вагони. Відповідні записи-повідомлення відображено в Книгах повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження ф. ГУ-2.

У зв`язку з тим, що ПрАТ "Північний ГЗК" несвоєчасно вивільняв колії станції Терни від вантажу який прибув на його адресу, що спричинило ситуацію, з якої залізниця не мала можливості виконати свої зобов`язання за договором на перевезення по накладним та довести власні вагони на станцію призначення його одержувачу ПрАТ "Північний ГЗК". При цьому, через затримку вагонів, на станції призначення і на підході до неї, з вини ПрАТ "Північний ГЗК" була знижена пропускна спроможність для перевезення інших поїздів.

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до Листа ВГСУ від 12.06.2014 № 0701-11/96/715/14 вантажоодержувач повинен надавати суду документально підтверджені відомості про те, з яких причин готові до передаванні на під`їзну колію і оброблені порожні власні вагони на його адресу простоювали на станції призначення більше нормативного часу і не забиралися на під`їзну колію.

Відповідач не надав жодного документального доказу в обґрунтування відсутності вини у затримці вагонів та викладеного у відомостях ф. ГУ-46 та накопичувальній картці заперечення, яке не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених п.16 Правил користування вагонами та контейнерами.

Письмові заперечення представників Комбінату, викладені ними при підписанні відомостей плати та накопичувальної картки, не свідчать, самі по собі, без підтвердження належними та допустимими доказами викладених в цих запереченнях обставин, про недоведеність позивачем позовних вимог.

Доказів на підтвердження повідомлення залізниці прямим телефонним зв`язком відповідно до умов договору або іншим чином щодо готовності забрати на свою під`їзну колію вагони та доказів на підтвердження прийняття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на під`їзну колію вантажовласника скаржник зі свого боку не надав.

Навіть за умов наявності вільних під`їзних колій на станції Терни, за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу раніше, не можна погодитися з відсутністю його вини у їх скупченні, а навпаки - це є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під`їзних колій.

Такі вимоги підтверджені п.16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854, де чітко вказано, що черговий по станції зобов`язаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів. До того ж, в п. 14.2.1 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи не залізницях України ЦЦ-0058, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 31.08.2005 № 507 зазначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії.

Вищевикладене спростовує доводи відповідача про неправомірність затримки спірних вагонів на підходах до станції призначення Терни.

З приводу вищезазначених доводів скаржника колегія суддів звертає увагу, що а ні в договорі, а ні в іншому жодному правовому чи нормативному акті не зазначено зобов`язання залізниці займати всі колії станції призначення, а також період часу, протягом якого з моменту вивільнення раніш зайнятих колій залізниця зобов`язана здійснити відправлення поїзда, затриманого на підході до станції призначення.

До того ж, колегія суддів приймає до уваги, що відправлення поїзда, затриманого на підході до станції призначення, здійснюється понад складений графік руху поїздів та пов`язане із виконанням цілого ряду технологічних операцій, а саме:

- потрібно зробити заявку в локомотивне депо на виділення додаткової локомотивної бригади, для забезпечення доставки вагонів понад добовий наряд зі станції затримки до станції призначення;

- локомотивна бригада після отримання наряду повинна пройти інструктаж та перед рейсовий медичний огляд;

- прибувши на станцію затримки локомотивна бригада повинна отримати зі станції комплект перевізних документів на затримані вагони і виконати наступні операції:

- підведення локомотива під поїзд;

- приведення гальмової магістралі в робочий стан;

- повне випробовування автогальм;

- вивільнення складу потягу від гальмівних башмаків і дочекавшись вільності міжстанційних перегонів від транзитного руху потягів відправитись зі станції.

Залізниця обслуговує не тільки Відповідача, а й його контрагентів для чого необхідні вільні колії, а зайнятість приймально-відправних колій по станції Терни, згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер дирекції, з урахуванням підводу під навантаження вагонів, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПрАТ "Північний ГЗК", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій на станції.

Якщо хоча б одна колія на станції призначення зайнята з вини Відповідача, що засвідчено актами загальної форми ГУ-23 та визнано самим Відповідачем у відзиві на позовну заяву, то вже це вказує на порушення з його боку зобов`язань, передбачених ст. 46 Статуту залізниць України та п. 5 вищезазначеного Договору і дає підставу для затримання позивачем вагонів на станціях підходу.

Викладеним спростовуються доводи апеляційної скарги про готовність Відповідача прийняти спірні вагони на свою під`їзну колію та відсутність його вини у їх затримці, в тому числі й те, що починаючи з 12.07.2019 11:20 год. Відповідач був готовий прийняти на свої під`їзні колії спірні вагони, затримані згідно наказу №1445, оскільки під час дії наказу №1445 (в тому числі й станом на 12.07.2019 11:20 год.) на станції Терни з вини Відповідача не було забрано всі вагони з вантажем (через несвоєчасне вивільнення колій від вантажу колія № 7 була зайнята).

Посилання Відповідача на неправомірну видачу наказів № № 1445 від 11.07.2019; №1452 від 14.07.2019, обґрунтовані обставинами затримки спірних вагонів на станціях Савро та Жовті Води-1 Придніпровської залізниці, які на думку Відповідача не є станціями підходу до станції призначення, є необґрунтованими, оскільки чинне законодавство не містить норм, які б визначали станцією підходу лише станцію перед станцією призначення, навпаки, з системного аналізу нормативних актів щодо залізничних перевезень можна дійти висновку, що станціями підходу є станції, які знаходяться на шляху прямування до станції призначення.

Більш того, відповідно до листа Мінінфраструктури № 2197/45/190-2018 від 07.03.2018 "підходами до станції призначення" може бути будь-яка залізнична станція на шляху прямування потягу до станції призначення, на якій затримуються такі вагони чи контейнери.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів , що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин , що залежать від вантажоодержувача, власника під`їзної колії. За час затримки на коліях залізниць вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з п.8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N644 усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Згідно з п.3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.02.1999 N113 облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, Актів про затримку вагонів ф.ГУ-23а, Актів загальної ф.ГУ-23.

Пунктом 4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ названих Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами п.8 розділу ІІІ Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з п.9 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією затримки. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Пунктом 10 розділу ІІІ Правил встановлено, що акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно до п.12 розділу ІІІ Правил загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30хв. не враховується, час 30 хв. і більше враховується як повна година.

Пунктом 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача.

Спірні плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу залізницею було розраховано відповідно до вищенаведених норм Правил користування вагонами та контейнерами Правил зберігання вантажу, на підставі п.п.2.1 п. 2 Розділу III Тарифного керівництва № 1, ставок плати за користування, наведеними в Розділі V Тарифного керівництва № 1, керуючись правилами пунктів 5.2, 5.4 Розділу II Тарифного керівництва №1 при округленні сум платежів, з урахуванням коригуючого коефіцієнту згідно Наказу Мінінфраструктури № 13 від 26.01.2015.

Детальний розрахунок спірної суми за кожною відомістю та накопичувальною карткою нормативним обґрунтуванням наведено в розрахунку позову.

Отже, плату за користування та збір за зберігання позивачем розраховано на підставі норм чинного законодавства, у той час як розрахунок відповідача, наведений ним у відзиві на позовну заяву та згаданий в апеляційній скарзі, нормативно не обґрунтовано.

При перевірці колегією суддів правильності здійсненого залізницею розрахунку порушень не встановлено.

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: своєчасного повідомлення відповідача про готовність залізниці подати вагони, які прибули на його адресу, неприйняття цих вагонів відповідачем, що призвело до їх затримки на підходах до станції призначення, нарахування залізницею плати за користування вагонами в сумі 187 742,88 грн., збору за зберігання вантажу в сумі 365 531,52 грн. є обґрунтованим і правомірним.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2020 у справі №904/207/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2020 у справі №904/207/20 залишити без змін.

Судові витрати Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.09.2020.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін