РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.09.2020Справа № 910/6186/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом приватного акціонерного товариства "Датагруп" до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 54 847,88 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2020 року приватне акціонерне товариство "Датагруп" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) заборгованості по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги, в сумі 54 847,88 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 6 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви.

18 травня 2020 року через загальний відділ канцелярії суду позивачем на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 6 травня 2020 року подано документи для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18 травня 2020 року позовну заяву приватного акціонерного товариства "Датагруп" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

12 червня 2020 року через загальний відділ канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній частково заперечив проти вимог позивача з огляду на те, що в 2019 році в державному бюджеті не було передбачено надання місцевим бюджетам субвенцій на відшкодування пільг щодо послуг зв`язку, у зв`язку з чим кошти на здійснення такої компенсації відсутні. Крім того, відсутній перелік осіб, яким управління праці та соціального захисту населення районних у місті Києві державних адміністрацій затверджувало надання таких пільг.

22 червня 2020 року через загальний відділ канцелярії суду надійшло письмове підтвердження позивача щодо розміру заборгованості відповідача.

2 липня 2020 року через загальний відділ канцелярії суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій останній навів свої аргументи на спростування викладених відповідачем у відзиві посилань.

29 липня 2020 року через загальний відділ канцелярії суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

10 серпня 2020 року через загальний відділ канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на заперечення відповідача.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи подання сторонами у даній справі заяв по суті спору, в яких останні висловили свої правові позиції, доводи та міркування щодо спірних вимог, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, в яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи усіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року Товариство надавало телекомунікаційні послуги телефонії пільговим категоріям громадян України.

Розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, які містять переліки споживачів-пільговиків за видами пільг, складались Товариством за формою № 2-пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 535 від 4 жовтня 2007 року "Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг "2-пільга" та Інструкції про порядок її заповнення", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 жовтня 2007 року за № 1172/14439 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин).

Товариство неодноразово направляло Управлінню праці та соціального захисту населення районних в місті Києві державних адміністрацій проекти договорів про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги, однак останнім відповідні договори не були підписані.

Крім того, Товариство зверталося до Департаменту з претензією від 13 лютого 2020 року № 45141 щодо компенсації видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги, в сумі 54 847,88 грн. Проте, ця претензія Департаментом залишена без задоволення.

Обов`язок надання послуг зв`язку на пільгових умовах передбачено, зокрема, умовами Закону України "Про телекомунікації", Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Законом України "Про жертви нацистських переслідувань", Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Законом України "Про охорону дитинства".

Згідно з пунктами 1, 3 статті 63 Закону України «Про телекомунікації» та пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295, телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» установлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів, зокрема, ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», житлових субсидій населенню, допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу; здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Процедура визначення дійсної вартості послуг наданих пільговим категорія населення, встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 № 117, якою впроваджено Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, та затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Положення № 117).

Відповідно до пункту 10 Положення № 117 підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 4 жовтня 2007 року № 535, затверджено форму для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг « 2-пільга» та Інструкцію про порядок її заповнення з метою забезпечення надання підприємствами - надавачами послуг на електронних носіях інформації щодо наданих пільг окремим категоріям громадян.

Матеріалами справи підтверджується, що Товариством надавалися Департаменту відповідні розрахунки за формою "2-пільга" у порядку та в спосіб, передбачений Положенням № 117.

У свою чергу, пунктом 11 Положення № 117 унормовано, що уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, яка міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, які надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 373 "Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117, якою, зокрема, в абзаці 2 пункту 3 Положення № 117 слова "контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги," замінено словами "розрахунку розміру пільг та їх виплати", а пункти 10-12 Положення виключено. Вищевказані зміни застосовуються з 1 жовтня 2019 року.

Водночас, Департамент доказів на спростування наданих Товариством розрахунків не надав, та матеріали справи документів щодо наявності будь-яких розбіжностей із наданою Товариством інформацією по кількості пільговиків та розміру пільг не містять.

При цьому, за період з 1 січня 2019 року по 1 жовтня 2019 року Департаментом акти за формою « 3-пільга» не складалися та з Товариством не підписувалися. Доказів відшкодування Департаментом протягом усього спірного періоду наданих Товариством пільговим категоріям населення послуг зв`язку матеріали справи не містять.

Також суд зауважує, що чинне законодавство України не передбачає обов`язкового укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 927/291/17.

Твердження Департаменту про те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" не передбачена субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг окремим категоріям громадян судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Пункт 20-4 частини 1 статті 91 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній з 1 січня 2017 року) передбачає, що до видатків місцевих бюджетів, які можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку.

Водночас, чинним законодавством не встановлено залежності відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, від наявності бюджетних призначень на вказані цілі.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007).

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18 жовтня 2005 року в справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30 листопада 2004 року в справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Враховуючи те, що загальна сума заборгованості по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги, в сумі 54 847,88 грн. підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Департамент на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов підлягає задоволенню.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої Товариством суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03165, місто Київ, проспект Любомира Гузара, будинок 7; ідентифікаційний код 37441694) на користь приватного акціонерного товариства "Датагруп" (03057, місто Київ, вулиця Смоленська, будинок 31-33; ідентифікаційний код 31720260) 54 847 (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот сорок сім) грн. 88 коп. заборгованості, а також 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 вересня 2020 року.

Суддя Є.В. Павленко