РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2020Справа № 910/11178/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування 21 389,35 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача 21 389,35 грн. страхового відшкодування на підставі ст.ст. 16, 22, 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ "Про страхування".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.05.2020 року в м.Києві, по просп. Григоренка, 42 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen СЗ», д/н НОМЕР_1 (застрахований позивачем транспортний засіб) та автомобіля «Toyota 4Runner», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 22 389,35 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного «Toyota 4Runner», д/н НОМЕР_2 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Альфа-Гарант".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2020 року справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

31.08.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, до якого відповідачем додано платіжне доручення про часткову сплату страхового відшкодування позивачу на суму 20 643,25 грн., в іншій частині позовних вимог відповідач просив в позові відмовити, з тих підстав, що позивачем не враховано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Citroen СЗ», д/н НОМЕР_1 .

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) 07.05.2020 року в м. Києві, по просп. Григоренка, 42 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen СЗ», д/н НОМЕР_1 (застрахований позивачем транспортний засіб) та автомобіля «Toyota 4Runner», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) 07.05.2020 року, ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Citroen СЗ», д/н НОМЕР_1 .

Пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу року № 148875а9кл від 28.05.2019 року.

Згідно рахунку № 00139 від 08.05.2020 року, що виставлений Фізичною особою-підприємцем Дорохіною Т.А. вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Citroen СЗ», д/н НОМЕР_1 склала 22 389,35 грн.

Відповідно до страхового акту № ARХ2564518 ви 19.05.2020 року, позивачем визначено страхове відшкодування у розмірі 22 389,35 грн.

Зазначені кошти в розмірі 22 389,35 грн. позивачем були виплачені, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 670 208 від 20.05.2020 року.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, особою винною в ДТП є ОСОБА_1 .

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідачем була визнана відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу).

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Водночас, згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, відповідач, як страховик винної особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у цьому випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю «Citroen СЗ», д/н НОМЕР_1 , було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та ліміту відповідальності та за вирахуванням франшизи, яка відповідно до полісу № ЕР/181539853 становить 1 000,00 грн., а тому сума страхового відшкодування, що підлягала сплаті відповідачем на користь позивача становить 21 389,35 грн. (22 389,35 грн. розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування - 1000,00 грн. франшизи).

Як вбачається із платіжного доручення № 10517 від 03.08.2020 року на суму 20 643,25 грн., копія якого міститься в матеріалах справи, відповідач частково сплатив позивачеві страхове відшкодування в сумі 20 643,25 грн. після відкриття провадження у справі.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що відповідачем 03.08.2020 року було сплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 20 643,25 грн., суд дійшов висновку про те, що в даній частині позовних вимог у справі відсутній предмет спору, у зв`язку з чим провадження у справі в частині стягнення страхового відшкодування на суму 20 643,25 грн. підлягає закриттю.

Доказів сплати решти страхового відшкодування в сумі 746,10 грн. (21 389,35 грн. сума страхового відшкодування, що підлягала сплаті - 20 643,25 грн. частково сплачена сума страхового відшкодування) суду не надано.

Судом дана належна оцінка доводам відповідача викладеним у відзиві на позовну заяву, проте доводи відповідача, що позивачем не враховано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Citroen СЗ», д/н НОМЕР_1 не приймаються судом до уваги, оскільки згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 та зареєстрованої в Мінюсті України 24.11.2003р. за №1074/8395 коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Тому, коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля «Citroen СЗ», д/н НОМЕР_1 - 2018 року випуску, дорівнює нулю, так як на момент ДТП 13.12.2019 року, строк експлуатації останнього не перевищував строку вказаного у Методиці для відповідного транспортного засобу. Доказів наявності обставин, зазначених в п. 7.39. Методики, матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 746,10 грн. страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладається навідповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРКС" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код 20474912) суму страхового відшкодування в розмірі 746 (сімсот сорок шість) грн. 10 коп. та судовий збір в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Провадження у справі в частині стягнення страхового відшкодування в сумі 20 643,25 грн. закрити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 05.10.2020р.

Суддя С.О. Чебикіна