ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 р. Cправа № 914/2350/18 (914/1305/20)

Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,

за участю секретаря Андріюк В.М.

розглянувши у судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 , м. Львів

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра", м. Львів

про: стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку, на суму 111 435 грн. 26 коп.

у межах справи № 914/2350/18

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський завод РЕМА", м. Львів

про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" (79066, м. Львів, вул. Вулецька, буд. 14, ідентифікаційний код 00214244)

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Камінська С.М. - адвокат

ВСТАНОВИВ:

Історія розгляду справи.

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Львівської області, у межах справи № 914/2350/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра", з позовом до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" про стягнення 127 426 грн. 76 коп., з яких: 31 508 грн. 36 коп. заборгованості по заробітній платі з урахуванням вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку, 95 918 грн. 40 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Ухвалою суду від 09.06.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження в межах справи № 914/2350/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра", та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 04.08.2020 р. Витребувано у Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" письмове повідомлення (довідку) про нараховану та невиплачену заробітну плату ОСОБА_1 , суми нарахованих та не виплачених вихідної допомоги та компенсації за невикористану щорічну відпустку. Встановлено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення.

16.07.2020 р. від відповідача на адресу суду надійшов відзив №112/1592юр від 25.06.2020 р. на позовну заяву, до якого додано відомість виплати нарахувань за період з 01.03.2019 р. по 15.07.2019 р., розрахунок середнього заробітку, докази надіслання відзиву позивачу, довіреність.

28.07.2020 р. від позивача на адресу суду надійшла відповідь від 24.07.2020 р. на відзив відповідача та заява від 24.07.2020 р. про продовження процесуального строку на подання відповіді на відзив.

Також 28.07.2020 р. від позивача надійшла заява про уточнення (зменшення) позовних вимог від 24.07.2020 р., в якій зазначено, що згідно довідок відповідача про нараховану позивачу та невиплачену заробітну плату з урахуванням вихідної допомоги, та про здійснені відповідачем платежі, залишок заборгованості відповідача по заробітній платі з врахуванням вихідної допомоги та компенсації за невикористану щорічну відпустку станом на день подання заяви про уточнення позовних вимог складає 25 508,36 грн. Також зважаючи на те, що відповідачем не здійснено повний розрахунок з позивачем при звільненні, позивач заявляє вимоги, які складають середній заробіток за весь час затримки (станом на день подання даного уточнення), а саме за період з 16 липня 2019 р. по 24 липня 2020 р, на суму 85 926,90 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості станом на день подання заяви про уточнення позовних вимог, яку позивач просить стягнути, складає 111 435,26 грн., з яких: 25 508, 36 грн. заборгованість по заробітній платі з урахуванням вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку, 85 926,90 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 липня 2019 р. по 24 липня 2020 р.

Ухвалою суду від 04.08.2020 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Продовжено процесуальний строк на подання відповіді на відзив. Заяву про зменшення позовних вимог від 24.07.2020 р. прийнято до розгляду. Підготовче засідання відкладено на 25.08.2020 р.

18.08.2020 р. відповідач подав на адресу суду заперечення №112/1601юр від 17.08.2020 р. на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 25.08.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 24.09.2020 р.

В судове засідання 24.09.2020 р. позивач чи його представник не з`явилися. У поданому суду клопотанні від 24.07.2020 р. (надійшло до суду 28.07.2020 р. за вхідним №22727/20) позивач просив суд розглянути справу №914/2350/18 (914/1305/20) без його участі, за наявними в матеріалах справи документами (ухвалою суду від 25.08.2020 р. явка позивача в судове засідання не визнавалась обов`язковою).

В судовому засіданні 24.09.2020 р. суд оголосив стислий зміст позовної заяви, відповіді на відзив, заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Суд заслухавши думку представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши, що обом сторонам у справі були створені всі необхідні можливості для подання доказів та пояснень на підтвердження своїх вимог та заперечень, взявши до уваги встановлені Господарським процесуальним кодексом України строки розгляду справи, дійшов висновку про прийняття рішення у справі.

Позиція позивача:

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що у період з 23.03.1973 р. по 15.07.2019 р. знаходився у трудових відносинах з ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» та 15.07.2019 р. був звільнений з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату працівників. На момент звільнення у відповідача перед позивачем залишалась непогашена заборгованість по заробітній платі з урахуванням вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку за період березень-липень 2019 р., однак при звільнені жодних розрахунків здійснено не було. В подальшому відповідач заборгованість по заробітній платі частково погасив, однак ще залишилась наоплаченою заборгованість по зарплаті з врахуванням вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 25 508,36 грн. (згідно заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог від 24.07.2020 р.). Також у зв`язку з тим, що відповідач не здійснив повний розрахунок з позивачем при звільнені, позивач у відповідності до ст. 117 КЗпП України просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 16.07.2019 р. по 24.07.2020 р. в розмірі 85 926,90 грн. (згідно заяви про уточнення позовних вимог від 19.08.2020 р.).

Позиція відповідача:

Відповідач позовні вимоги ОСОБА_2 визнає частково на суму 25 508,36 грн. в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, в решті позовних вимог просить відмовити, про що ним відображено у відзиві №112/1592юр від 25.06.2020 р. на позовну заяву.

У запереченні №112/1601юр від 17.08.2020 р. на відповідь на відзив, відповідач вказав на те, що позивач в період з 03.06.2019 р. по 05.07.2019 р. перебував у відпустці, тому при обчисленні середньоденного розміру заробітної плати зазначений період відпустки та сума відпускних коштів у розмірі 7 020,01 грн., які враховані позивачем, не повинні враховуватись. Таким чином середньоденний розмір заробітної плати становить 315,12 грн., а середній заробіток за весь час затримки складає 81 300,96 грн.

Також відповідач вказує на відсутність його вини у невчасних виплатах по зарплаті, посилаючись при цьому на те, що органами державної виконавчої служби в межах виконавчих проваджень накладено арешти на його грошові кошти. Ухвалою суду від 17.12.2019 р. у справі №914/2350/18 скасовано арешти, які були накладені на кошти відповідача з метою здійснення виплати заробітної плати працівникам ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра". Отже товариство вчиняло всі необхідні дії для того щоб здійснювалась вчасно виплата зарплат, що свідчить про відсутність вини роботодавця.

Позиція суду щодо підсудності даного спору господарському суду.

Господарським судом Львівської області ухвалою від 03.01.2019 р. відкрито провадження у справі №914/2350/18 про банкрутство відповідача - ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра". На даний час справа №914/2350/18 перебуває на стадії розпорядження майном.

Згідно із ч.1 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Згідно із ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Відтак, позов ОСОБА_1 підлягає розгляду Господарським судом Львівської області в межах провадження у справі № 914/2350/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра".

Приймаючи рішення у даній справі, суд встановив наступні обставини та виходив з наступних мотивів.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач - ОСОБА_1 з 23.03.1973 р. знаходився у трудових відносинах із відповідачем - ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра", про що свідчать відповідні записи у трудовій книжці позивача.

Наказом №00386 від 11.07.2019 р. ОСОБА_1 звільнено з роботи, в порядку п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України, у зв`язку із скороченням штату працівників.

Як зазначено у позовній заяві на момент звільнення з роботи у відповідача перед позивачем існувала заборгованість по заробітній платі за період з березня 2019 р. по липень 2019 р. з врахуванням вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку, яку в подальшому відповідачем було частково погашено. У позовній заяві позивач звернув увагу також на те, що 04.05.2019 р. цінним листом звертався з заявою на ім`я арбітражного керуючого та керівника ПрАТ «Іскра» про надання письмового повідомлення про нараховані та невиплачені суми заробітної плати, проте жодної відповіді не отримав, у зв`язку з чим позивач просив суд витребувати такі дані у відповідача.

В матеріалах справи наявна копія Відомості виплати нарахувань за період з 01.03.2019 р. - 15.07.2019 р. (додана відповідачем до відзиву на позовну заяву), в якій відображено що ОСОБА_1 у період з 24.05.2019 р. по 04.06.2020 р. було здійснено ряд виплат, та що нарахованими і не виплаченими залишились ще 25 508,36 грн. заробітної плати за травень-липень 2019 р. з врахуванням вихідної допомоги і компенсації відпустки (на згадану відомість та наявність заборгованості у розмірі 25 508,36 грн. відповідач посилається також у відзиві на позовну заяву). Слід звернути увагу, що у Відомість виплати нарахувань, період: 01.03.2019 р. - 15.07.2019 р., відповідачем внесено також проведені ним оплати з 02.08.2019 р. по 04.06.2020 р. всього на суму 8000,00 грн., і саме з врахуванням вказаних оплат заборгованість перед позивачем станом на 04.06.2020 р. (дата останнього платежу) відповідачем визначено в розмірі 25 508,36 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці", ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Матеріалами справи підтверджується, що на день звільнення позивача 15.07.2019 року та на даний час існує заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 25 508,36 грн. Відповідач проти вказаної заборгованості не заперечив, доказів її погашення станом на дату судового засідання суду не надав, відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості з невиплаченої заробітної плати з урахуванням вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 25 508,36 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 р. №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу , а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно правової позиції Верховного суду України в справі за № 6-76 цс 14 (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02.07.2014 року), передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Порушення процедури про банкрутство роботодавця не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов`язку сплатити зазначені кошти.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Пунктами 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Позивачем визначено середньоденну заробітну плату за травень - червень в розмірі 333,05 грн. (зарплата за травень 6 302,32 грн. + зарплата за червень 7 020,01 грн. поділено на 40 робочих днів), та нараховано середній заробіток за весь час затримки за період з 16.07.2019 р. по 24.07.2020 р. (в якому 258 робочих днів) в розмірі 85 926,90 грн. (згідно заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог від 24.07.2020 р. (надійшла до суду 28.07.2020 р.)

Відповідачем у розрахунку середнього заробітку визначено середньоденну заробітну плату позивача в розмірі 315,12 грн. У запереченні №112/1601юр від 17.08.2020 р. на відповідь на відзив відповідач зазначив, що позивач у період з 03.06.2019 р. по 05.07.2019 р. перебував у відпустці (накази №І від 20.05.2019 р. (розпорядження) про надання відпустки додаються), тому при обчисленні середньої заробітної плати зазначений період відпустки та сума відпускних коштів у розмірі 7 020,01 грн. не враховуються, тому середній заробіток за весь час затримки за період з 16.07.2019 р. по 24.07.2020 р. становить 81 300,96 грн.

Суд врахувавши вимоги законодавства, перевіривши здійснені позивачем та відповідачем розрахунки середньоденної заробітної плати позивача, дійшов висновку що середньоденна заробітна плата позивача є обгрунтованою в розмірі визначеному відповідачем, яка складає 315,12 грн., а відтак середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.07.2019 р. по 24.07.2020 р. складає 81 300,96 грн. (315,12х258=81300,96).

Таким чином позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 81 300,96 грн. В решті частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку в розмірі 4 625,94 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Також, слід зазначити, що як роз`яснено абзацом 5 п.6 Постанови Верховного суду України №13 від 24.12.1999р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно з п. 3 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно правової позиції Верховного суду у справі за № 359/10023/16-ц (постанова Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.07.2018 року), суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховується без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

З огляду на все вищенаведене, суд дійшов висновку позовні вимоги задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованої заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористані відпустки в сумі 25 508 грн. 36 коп. (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів і зборів, при виплаті), та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в сумі 81 300 грн. 96 коп.(з утриманням із цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів і зборів, при виплаті). В задоволенні решти позовних вимог про стягнення середнього заробітку в розмірі 4 625 грн. 94 коп. відмовити.

Щодо доводів відповідача про відсутність його вини у непроведенні вчасного розрахунку при звільненні оскільки на банківські рахунки ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" в межах відкритих органами ДВС виконавчих проваджень накладено арешти, то суд погоджується з позивачем, що порушення процедури банкрутства відносно боржника та накладення арештів на його рахунки не може свідчити про відсутність вини відповідача та не є підставою для звільнення відповідача, як роботодавця, від обов`язку сплатити зазначені кошти.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке:

Відповідно до ч. 4 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Загальний розмір судового збору, за подання позову до суду про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку на суму 111 435 грн. 26 коп., складає 2 102,00 грн. (згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Позивач, згідно квитанції №ПН395 від 27.05.2020 р. сплатив судовий збір, за подання позову в частині вимоги про стягнення середнього заробітку, в розмірі 2 102 грн. 00 коп., (зарахований до спеціального фонду державного бюджету України, згідно виписки суду від 28.05.2020 р.). Тобто сплачений позивачем судовий збір покриває судові витрати і в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку, від сплати якого позивача в цій частині звільнено, згідно з п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Відтак враховуючи що позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню частково, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог - в розмірі 2 014 грн. 74 коп. Судовий збір в розмірі 87 грн. 26 коп., пропорційно до позовних вимог в розмірі 4 625 грн. 94 коп. в задоволенні яких відмовлено, покладається на позивача.

Докази про сплату учасниками справи інших судових витрат чи докази судових витрат, які сторона має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, суду не надано, і такі в матеріалах справи відсутні.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись ст.ст. 13, 74, 76-79, 86,123, 129, 236-241, 327 ГПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" (79066, м. Львів, вул. Вулецька, буд. 14, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 25 508 грн. 36 коп. - заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів і зборів, при виплаті), 81 300 грн. 96 коп. - середнього заробітку за весь час затримки розрахунку (з утриманням із цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів і зборів, при виплаті), та 2 014 грн. 74 коп. - судового збору.

3. В задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку в розмірі 4 625 грн. 94 коп. - відмовити.

4. Наказ, відповідно до ст. 327 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://lv.arbitr.gov.ua /sud5015/.

Повне рішення складено 30.09.2020 р.

Суддя А.Я. Морозюк