УХВАЛА

м. Київ

01.10.2020Справа № 910/25014/13

За заявою Антимонопольного комітету України

Про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу

За позовом Антимонопольного комітету України (м. Київ)

До Товариства з обмеженою відповідальністю «УТМ» (м. Київ)

Про стягнення 360.000,00 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Попов Я.О.

Від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.14. у справі № 910/25014/13:

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УТМ" в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації доходів бюджету 21081100 (символ звітності 106) 180.000 (сто вісімдесят тисяч ) грн. 00 коп. штрафу, який накладений рішенням Антимонопольного комітету України № 429-р від 27.05.13., 180.000 (сто вісімдесят тисяч ) грн. 00 коп. пені.

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УТМ" в доход Державного бюджету України 7.200 (сім тисяч двісті) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

28.02.14. на виконання вищевказаного рішення було видано відповідні накази.

14.09.20. до суду надійшла заява Антимонопольного комітету України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/25014/13 від 28.02.14. та видачу дублікату вказаного наказу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.20. заяву призначено до розгляду на 29.09.20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.20. розгляд заяви призначено на 01.10.20.

В судовому засіданні 01.10.20. заявником було підтримано подану ним заяву.

В судовому засіданні 01.10.20. було оголошено перерву до 01.10.20. о 12:00 год.

Після оголошеної перерви в судовому засіданні 01.10.20. заявником підтримано подану ним заяву.

відповідач в судове засідання 01.10.20. явку свого повноважного представника не забезпечив, заяв чи клопотань не подав і не надіслав, причини неявки суду не відомі.

Неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку (ч. 2 ст. 329 ГПК України).

Розглянувши заяву, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.14. у справі № 910/25014/13:

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УТМ" в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації доходів бюджету 21081100 (символ звітності 106) 180.000 (сто вісімдесят тисяч ) грн. 00 коп. штрафу, який накладений рішенням Антимонопольного комітету України № 429-р від 27.05.13., 180.000 (сто вісімдесят тисяч ) грн. 00 коп. пені.

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УТМ" в доход Державного бюджету України 7.200 (сім тисяч двісті) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

28.02.14. на виконання вищевказаного рішення було видано відповідні накази, зокрема, наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УТМ" в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації доходів бюджету 21081100 (символ звітності 106) 180.000 (сто вісімдесят тисяч ) грн. 00 коп. штрафу, який накладений рішенням Антимонопольного комітету України № 429-р від 27.05.13., 180.000 (сто вісімдесят тисяч ) грн. 00 коп. пені.

Стягувачем за означеним наказом визначено Антимонопольний комітет України.

Строк пред`явлення до виконання вказаного наказу було встановлено до 28.02.15.

У разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 329 ГПК України).

За приписами п. 19.4 Перехідних положень ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За матеріалами заяви судом встановлено, що означений наказ пред`являвся до виконання не одноразово, зокрема, його було пред`явлено до виконання в жовтні 2017 року.

З наданих Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомостей вбачається, що 20.12.17. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, наразі у суду відсутні відомості щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 28.02.14. № 910/25014/13.

05.10.16. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» 1404-VIII від 02.06.16.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.16. виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

За викладеного в сукупності суд встановив, що строк пред`являння до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 28.02.14. № 910/25014/13 закінчився.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

Отже, у вирішенні питання про поновлення пропущеного строку пред`явлення наказу до виконання та видачу дубліката судового наказу суди повинні враховувати правові принципи, визначені Конвенцією, які знаходять своє розширене тлумачення в рішеннях Європейського суду.

Так, у рішенні Європейського суду в справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів ("Брумареску проти Румунії").

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим пунктом статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У п. 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Таким чином, виконання рішення є обов`язковим елементом права на справедливий суд, та сума заборгованості, яка присуджена судом є підґрунтям для "законного сподівання" позивача на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи.

З огляду на вказане судом встановлено обґрунтованість поданої заяви та необхідність поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 28.02.14. № 910/25014/13, та оскільки наказ Господарського суду міста Києва від 28.02.14. № 910/25014/13 втрачено, то задовольняється судом повністю заява про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання та видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва № 910/25014/13 від 28.02.14. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УТМ" в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації доходів бюджету 21081100 (символ звітності 106) 180.000 (сто вісімдесят тисяч ) грн. 00 коп. штрафу, який накладений рішенням Антимонопольного комітету України № 429-р від 27.05.13., 180.000 (сто вісімдесят тисяч ) грн. 00 коп. пені.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 329, п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву Антимонопольного комітету України задовольнити повністю.

2. Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 28.02.14. № 910/25014/13 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УТМ" в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації доходів бюджету 21081100 (символ звітності 106) 180.000 (сто вісімдесят тисяч ) грн. 00 коп. штрафу, який накладений рішенням Антимонопольного комітету України № 429-р від 27.05.13., 180.000 (сто вісімдесят тисяч ) грн. 00 коп. пені.

3. Видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 28.02.14. № 910/25014/13 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УТМ" в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації доходів бюджету 21081100 (символ звітності 106) 180.000 (сто вісімдесят тисяч ) грн. 00 коп. штрафу, який накладений рішенням Антимонопольного комітету України № 429-р від 27.05.13., 180.000 (сто вісімдесят тисяч ) грн. 00 коп. пені.

4. Ухвала набирає законної сили 01.10.20. та її може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М. Ващенко