СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2020 р. Справа № 922/363/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Дучал Н.М.

за участю секретаря судового засідання Новікової Ю.В.

представники сторін у судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. 2029 Х/1) на ухвалу (додаткову) господарського суду Харківської області від 14.07.2020 року, постановлену у приміщенні вказаного суду суддею Кухар Н.М., повний текст якої складено 16.07.2020 року, у справі

за позовом: Комунального підприємства Центральний парк культури та відпочинку імені М. Горького, м. Харків,

до: 1) Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, м. Харків,

2) Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, м. Харків,

про стягнення 16692,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство "Центральний парк культури та відпочинку імені М. Горького" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, та Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про стягнення з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області безпідставно набутих коштів у розмірі 16692,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.04.2020 провадження у справі 922/363/20 закрито за відсутністю предмету спору.

Комунальне підприємство "Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького" звернулось до господарського суду Харківської області із заявою (вх. №14348 від 23.06.2020) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь позивача з Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області - витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 4729,50 грн. та з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області - витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.07.2020 року заяву Комунального підприємства "Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького" (вх. № 14348 від 23.06.2020) про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61022, м. Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 10 поверх; ) на користь Комунального підприємства "Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького" (61023, м. Харків, вул. Сумська, 81; ) - витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2102,00 грн. В частині стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 4729,50 грн. у задоволенні заяви (вх. № 14348 від 23.06.2020) відмовлено.

Позивач із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали (додаткової) від 14.07.2020; скасувати ухвалу (додаткову) від 14.07.2020 в частині відмови заяви у стягненні на користь Комунального підприємства Центральний парк культури та відпочинку імені М. Горького витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 4729,50 грн. Ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Комунального підприємства Центральний парк культури та відпочинку імені М. Горького в частині стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 4729,50 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що місцевий господарський суд залишив поза увагою положення пункту 1 частини 2 статті 126 ГПК України, звертає увагу на те, що позивач згідно з положеннями статті 74 ГПК України надав вичерпний перелік доказів щодо надання йому послуг з правничої допомоги адвокатом Стець Максимом Леонідовичем у суді першої інстанцій у відповідній сумі.

На думку позивача, беручи до уваги факт того, що розгляд справи №922/363/20 про стягнення коштів здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження та в період установленого на всій території України карантину, який запроваджено з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, наявні всі необхідні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у заявленій сумі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.09.2020 з урахуванням ухвали Східного апеляційного господарського суду про виправлення описки від 18.09.2020 (головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М., суддя Терещенко О.І.), поновлено апелянту строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 28.09.2020 об 11:30 год.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2020 у зв`язку з відпусткою судді Слободіна М.М. та тимчасовою непрацездатністю судді Терещенко О.І. для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М.

У судове засідання представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомленні належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 124-126).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

З прийняттям у 2006 році Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Ryabykh v.Russia від 24.07.2003 року, Svitlana Naumenko v. Ukraine від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Розумність строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі G. B. проти Франції), тощо. Отже, поняття розумний строк є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач оскаржує ухвалу місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 4729,50 грн.

Отже, колегія суддів переглядає в апеляційному порядку ухвалу (додаткову) господарського суду Харківської області від 14.07.2020 у справі № 922/363/20 лише в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 4729,50 грн.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.04.2020 провадження у справі 922/363/20 за позовом Комунального підприємства "Центральний парк культури та відпочинку імені М. Горького", до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про стягнення з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області безпідставно набутих коштів у розмірі 16692,00 грн. - закрито за відсутністю предмету спору.

При цьому, підставою для закриття провадження у справі стало повернення 1-м відповідачем виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн. по ВП № 59244643 на користь КП "Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького", на підтвердження чого 1-м відповідачем надано копію платіжного доручення № 1126 від 12.03.2020.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України (ч.ч. 1, 2) визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

З наданих позивачем разом із заявою про винесення додаткової ухвали доказів вбачається, що між позивачем та Фізичною особою - підприємцем Стець Максимом Леонідовичем, який має право на заняття адвокатською діяльністю (свідоцтво № 1328 від 26.04.2016), укладено Договір про надання юридичних послуг № 010718/30 від 01.07.2018.

Відповідно до витягу від 01.04.2020 з актів прийому-передачі наданих послуг до вищевказаного Договору, адвокатом за завданням позивача (клієнта) були надані послуги з надання професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи №922/363/20, загальна кількість потрачених годин роботи адвоката в рамках розгляду справи № 922/363/20 становить 4,5 години; вартість наданих послуг становить 4729,50 грн.

Згідно з положеннями частини першої статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина друга статті 124 ГПК України).

Поряд з цим згідно з вимогами частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Справа № 922/363/20 розглядалась судом за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 8 статті 252 ГПК України встановлено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Отже, з аналізу положень ч. 1 статті 124, ч. 8 ст. 129, ч. 8 ст. 252 ГПК України вбачається, що оскільки в спрощеному позовному провадженні судові дебати не проводяться, позивач до закінчення розгляду справи по суті, мав подати суду відповідну заяву про розмір судових витрат на правничу допомогу, які сторона має сплатити за розгляд даної справи

З матеріалів справи вбачається, що позивачем разом з поданням позовної заяви не було подано попереднього розрахунку судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу в порядку частини 1 статті 124 ГПК України, а було подано попередній розрахунок судових витрат лише у вигляді судового збору в сумі 2102,00 грн. При цьому, позивач не зазначав, що очікує понести інші витрати, окрім сплати судового збору, судові витрати у зв`язку з розглядом справи.

Окрім цього, під час розгляду справи по суті позивачем не заявлялося про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що місцевий господарський суд залишив поза увагою положення пункту 1 частини 2 статті 126 ГПК України, тоді як позивач згідно з положеннями статті 74 ГПК України надав вичерпний перелік доказів щодо надання йому послуг з правничої допомоги адвокатом Стець Максимом Леонідовичем у суді першої інстанцій у відповідній сумі.

Також стверджує, що оскільки розгляд справи №922/363/20 про стягнення коштів здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження та в період установленого на всій території України карантину, який запроваджено з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, наявні всі необхідні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у заявленій сумі.

Проте, колегія суддів вважає такі твердження скаржника необґрунтованими, оскільки місцевий господарський суд відмовив у задоволенні заяви в частині стягнення з першого відповідача витрат на правничу допомогу адвоката не з підстав необґрунтованості розміру зазначених витрат, а з інших підстав - неподання позивачем в порушення вимог статей 124, 129 ГПК України у встановлені строки попереднього розрахунку даних витрат та заяви про їх стягнення, чого не було спростовано позивачем в апеляційній скарзі.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність достатніх правових підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з 1-го відповідача витрат на правничу допомогу адвоката.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу (додаткову) господарського суду Харківської області від 14.07.2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.09.2020 року.

Головуючий суддя В.І. Сіверін

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал