ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року Справа № 906/349/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача (за первісним позовом): не з`явився

від відповідача (за первісним позовом): не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормагро", с.Половецьке, Бердичівського району Житомирської області

на ухвалу Господарського суду Житомирської області, постановлену 01.09.20р. суддею Кравець С.Г. у м.Житомирі, повний текст складено 02.09.20р.

у справі № 906/349/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд", м.Біла Церква Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормагро", с.Половецьке, Бердичівського району Житомирської області

про стягнення 1916663,73грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормагро", с.Половецьке, Бердичівського району Житомирської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд", м.Біла Церква Київської області

про визнання недійсними актів прийому-передачі

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суд Житомирської області від 01.09.2020р. у справі №906/349/20 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормагро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд" про визнання недійсними: акту прийому-передачі від 27.11.2017р. жатки зернової Н0635F716513 - 1шт, акту прийому-передачі від 16.11.2017р. жатки зернової Н0635F716448 - 1шт та жатки зернової - 1шт, акту прийому-передачі від 21.11.2017р. жатки зернової Н0635F706886 - 1шт та жатки зернової - 1шт, акту прийому-передачі від 10.11.2017р. жатки б/у ДжонДір 630F:2008, заводський №Н00630F726769 - 1шт, жатки б/у ДжонДір 630F:2005, заводський № Н00630F706088 - 1шт, та стягнення судового збору (з додатками) - повернуто заявнику.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нормагро" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу про повернення зустрічного позову скасувати.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що ухвала місцевого господарського суду постановлена з порушенням норм чинного законодавства;

- зауважує, що Господарським судом Житомирської області не виносилася ухвала про залишення зустрічного позову без руху та не надавався строк для усунення недоліків;

- обґрунтовує, що в даній справі відсутня жодна із підстав для повернення зустрічного позову, які встановлені ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суд від 16.09.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормагро" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 01.09.2020р. у справі №906/349/20 та справу №906/349/20 призначено до розгляду на 29.09.2020р. об 15:30год..

28.09.2020р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормагро" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому процесі.

Розглянувши вказане клопотання скаржника, колегія суддів його відхилила з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.11, 12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час та місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Разом з тим, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Застосовуючи згідно з ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (параграфи 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції враховує правову позицію скаржника щодо обставин справи та документальних доказів, яку він висловив у апеляційній скарзі.

Крім того, суд призначаючи справу до розгляду, надавав можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, а також ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 16.09.2020р. про відкриття апеляційного провадження явка учасників у справі не визнавалась обов`язковою, а також попереджено про те, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

29.09.2020р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суд від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд" надійшов письмовий відзив від 25.09.2020р. на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Господарського суд Житомирської області від 01.09.2020р. у справі №906/349/20 залишити в силі.

Учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, сторони у справі наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання 29.09.2020р. не з`явилися, своїх повноважних представників не направили, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали оскарження ухвали, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормагро" про стягнення 1916663,73грн., з яких: 1560384,00грн. основного боргу, 108962,00грн. 3% річних, 247317,73грн. інфляційних втрат, а також судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 09.04.2020р., зокрема, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 18.05.2020р., а також зобов`язано відповідача надати суду письмовий відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання цієї ухвали.

У зв`язку з перебуванням судді Кравець С.Г. у відпустці, судове засідання, призначене на 18.05.2020р. не відбулося.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.05.2020р. продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 23.06.2020р. та продовжено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву у строк до 23.06.2020р..

В подальшому, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.06.2020р. продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання суду на 19.08.2020р.; продовжено відповідачу строк на подачу відзиву на позовну заяву у строк до 15.08.2020р..

Господарським судом Житомирської області 19.08.2020р. у судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про перерву в підготовчому засіданні, що відображено в протоколі судового засідання.

Надалі, 27.08.2020р. на адресу Господарського суду Житомирської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормагро" надійшла зустрічна позовна заява від 26.08.2020р. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд" про визнання недійсними: акту прийому-передачі від 27.11.2017р. жатки зернової Н0635F716513 - 1шт, акту прийому-передачі від 16.11.2017р. жатки зернової Н0635F716448 - 1шт та жатки зернової - 1шт, акту прийому-передачі від 21.11.2017р. жатки зернової Н0635F706886 - 1шт та жатки зернової - 1шт, акту прийому-передачі від 10.11.2017р. жатки б/у ДжонДір 630F:2008, заводський №Н00630F726769 - 1шт, жатки б/у ДжонДір 630F:2005, заводський № Н00630F706088 - 1шт, а також стягнення судового збору.

Також, до вказаної зустрічної позовної заяви додано, у тому числі клопотання про призначення почеркознавчої експертизи від 26.08.2020 за зустрічним позовом та клопотання про витребування оригіналів документів від 26.08.2020р..

Як вже зазначалося, ухвалою Господарського суд Житомирської області від 01.09.2020р. у справі №906/349/20 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормагро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд" про визнання недійсними: акту прийому-передачі від 27.11.2017р. жатки зернової Н0635F716513 - 1шт, акту прийому-передачі від 16.11.2017р. жатки зернової Н0635F716448 - 1шт та жатки зернової - 1шт, акту прийому-передачі від 21.11.2017р. жатки зернової Н0635F706886 - 1шт та жатки зернової - 1шт, акту прийому-передачі від 10.11.2017р. жатки б/у ДжонДір 630F:2008, заводський №Н00630F726769 - 1шт, жатки б/у ДжонДір 630F:2005, заводський № Н00630F706088 - 1шт, та стягнення судового збору (з додатками) - повернуто заявнику.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мельник проти України" ("Melnyk v. Ukraine" заява №23436/03, §22, від 28.03.2006р.).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог Господарського процесуального кодексу України щодо її подання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 та 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст.46 ГПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Пунктом 3 ч.2 ст.46 ГПК України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у ст.42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст.113 ГПК України).

Статтею 180 ГПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Отже, зустрічна позовна заява подана до суду поза межами строку для подання відзиву підлягає поверненню господарським судом заявнику.

В такий спосіб, виходячи з системного аналізу положень Господарського процесуального кодексу України, до особливостей зустрічного позову належить:

- наділення правом на його пред`явлення виключно відповідача у справі (п.3 ч.2 ст.46 ГПК України);

- строк, протягом якого відповідач може реалізувати своє право (ч.1 ст.180 ГПК України);

- пред`явлення до господарського суду за місцем розгляду первісного позову (ч.10 ст.30 ГПК України).

Таким чином, метою відповідача при поданні зустрічного позову є не лише заперечення проти позову, а й висловлення самостійної вимоги до позивача, яка, за умови дотримання вимог процесуального законодавства, підлягає розгляду судом.

Відповідно до ч.8 ст.165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Положеннями ч.1 ст.178 ГПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Згідно з ч.1 ст.116 ГПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

За приписами ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Апеляційний господарський суд виходить з того, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого господарського суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів господарсько-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження господарського процесу у визначених ГПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ГПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Змістовний аналіз правової природи, сутності, ознак процесуальних строків та їх нормативна регламентація, в тому числі щодо їх поновлення/продовження, дають підстави для висновку, що реалізація процесуальних прав та обов`язків учасника справи перебувають в залежності від дій (бездіяльності), рішень саме конкретно визначеного відповідного учасника справи. Процесуальні строки, як нетипові нормативні приписи, регламентують процесуальну діяльність не усіх учасників господарського процесу, а лише конкретного учасника справи.

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали справі, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 09.04.2020р., зокрема, прийнято первісну позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 18.05.2020р., а також зобов`язано відповідача надати суду письмовий відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання цієї ухвали.

Таким чином, у даному випадку строк на подання відзиву на первісну позовну заяву та відповідно і строк на подання зустрічного позову, встановлено відповідачу - ТОВ "Нормагро" ухвалою Господарського суду Житомирської області від 09.04.2020р., а саме: 15 днів з дня вручення ухвали суду.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.05.2020р., зокрема, продовжено строк на подання відзиву на позовну заяву до 23.06.2020р., а ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.06.2020р. продовжено відповідачу строк на подачу відзиву на позовну заяву - до 15.08.2020р..

Таким чином, процесуальні строки встановлені судом відповідачу на подання відзиву на позовну заяву та зустрічного позову закінчилися 15.08.2020р..

Як встановлено судом, що у відповідності до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення ТОВ "Нормагро" 26.05.2020р. та 30.06.2020р. отримано копії ухвал Господарського суду Житомирської області від 21.05.2020р. та відповідно від 23.06.2020.. Тобто до встановленої судом кінцевої дати процесуального строку, що узгоджується з приписами ч.8 ст.165 ГПК України.

Натомість, матеріали оскарження ухвали у даній справі свідчать, що відзив з додатками на первісну позовну заяву Товариством з обмеженою відповідальністю "Нормагро" подано 14.08.2020р., про що свідчить відмітка на поштовому конверті, тобто в строк встановлений судом в ухвалі Господарського суду Житомирської області від 23.06.2020р..

Вказані документи долученні Господарським судом Житомирської області до матеріалів даної справи в судовому засіданні 19.08.2020р..

Однак, зустрічну позовну заяву від 26.08.2020р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Нормагро" було подано до Господарського суд Житомирської області лише 27.08.2020р., тобто поза межами строку, встановленого на вчинення такої процесуальної дії, а саме - до 15.08.2020р..

Таким чином, вказана зустрічна позовна заява подана ТОВ "Нормагро" із пропуском процесуального строку, встановленого ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.06.2020р..

При цьому, судом встановлено, що клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ані в зустрічній позовній заяві, ані окремо викладеним клопотанням, відповідачем (за первісним позовом) заявлено не було.

Згідно з ч.6 ст.180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення.

Суд зазначає, що за вище вказаних у цьому пункті обставин застосування процесуальних обмежень судом було очевидним та передбачуваним для ТОВ "Нормагро", і тому відповідають принципу юридичної визначеності. Зокрема, ТОВ "Нормагро", як учасник справи, знав про встановлені строки; знав або/та міг знати, які процесуальні дії він має/може вчинити для здійснення ефективного захисту інтересів учасника у справі; знав, які процесуальні дії мав /може вчинити для продовження строків для вчинення дій, тощо.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність і передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

У справі "Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд з прав людини наголосив, що вжитий у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) термін "передбачено законом" має на увазі дотримання такого принципу права як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" стосується не лише писаного права, а саме норм писаних законів, а й неписаного, тобто усталених у суспільстві правил та засад моральності суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика.

Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дати змогу громадянинові у разі потреби досить точно передбачити за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

Отже, правові норми та судова практика мають застосовуватися таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Правова позиція щодо подання зустрічної позовної заяви із пропуском строку, встановленого для подання відзиву, є достатньою підставою для її повернення, є послідовною та викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах Верховного Суду від 04.03.2019р. у справі № 920/342/17, від 04.04.2019р. у справі №918/361/18, від 29.07.2019р. у справі №925/872/18, від 18.09.2019р. у справі №910/16837/18, від 07.11.2019р. у справі №910/2892/19, тощо.

Суд апеляційної інстанції також наголошує, що повернення зустрічного позову в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як окремого на загальних підставах.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормагро" слід повернути заявнику відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) на підставі ч.6 ст.180 ГПК України, у зв`язку із порушенням вимог ч.1 ст.180 ГПК України.

Також, разом з зустрічною позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Нормагро" подано клопотання від 26.08.2020р. про призначення почеркознавчої експертизи за зустрічним позовом та про витребування оригіналів документів.

З огляду на повернення зустрічної позовної заяви у зв`язку з пропуском процесуального строку для такого звернення, підлягали поверненню також і додані до неї клопотання про призначення почеркознавчої експертизи за зустрічним позовом та про витребування оригіналів документів.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, ухвалу Господарського суд Житомирської області від 01.09.2020р. у справі №906/349/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормагро" - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нормагро", с.Половецьке, Бердичівського району Житомирської області залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 01.09.2020р. у справі №906/349/20 - без змін.

2. Матеріали оскарження ухвали у справі №906/349/20 повернути до Господарського суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "30" вересня 2020 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.