РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.09.2020Справа № 910/2512/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСВ Практик"

до Житлово-будівельного кооперативу "Захисник"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача Русаков С.О. (адвокат);

від відповідача Трепетьон В.В. (адвокат).

В судовому засіданні 15.09.2020 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача та відповідача, що повне рішення буде складено 29.09.2020 року.

СУТЬ СПОРУ:

20 лютого 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСВ Практик" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 11.02.2020 року до Житлово-будівельного кооперативу "Захисник" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором генерального підряду на капітальне будівництво № 2 від 20.06.2014 року в розмірі 1 048 820,58 грн., з них: основного боргу - 1 006 138,20 грн. (один мільйон шість тисяч сто тридцять вісім гривень 20 копійок), індексу інфляції - 16 063,66 грн. (шістнадцять тисяч шістдесят три гривні 66 копійок) та 3% річних - 26 618,72 грн. (двадцять шість тисяч шістсот вісімнадцять гривень 72 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором генерального підряду на капітальне будівництво № 2 від 20.06.2014 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив оплату вартості виконаних позивачем робіт, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 року у справі № 910/2512/20 позовну заяву б/н від 11.02.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСВ Практик" до Житлово-будівельного кооперативу "Захисник" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСВ Практик" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСВ Практик" за адресою: 69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 16, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 235 ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 року у справі № 910/2512/20 вручено уповноваженому представнику позивача - 28.02.2020 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 04.03.2020 року (включно).

03 березня 2020 року через відділ діловодства суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСВ Практик" надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/2512/20 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.03.2020 року.

У зв`язку з перебуванням судді Коткова О.В. у відпустці, підготовче засідання у даній справі, призначене на 31.03.2020 року не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2020 року підготовче засідання призначено на 12.05.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів, підготовче засідання відкладено на 02.06.2020 року.

В підготовчому засіданні 02.06.2020 року судом оголошувалася перерва.

В підготовчому засіданні 23.06.2020 року судом оголошувалася перерва.

Крім того, в підготовчому засіданні 23.06.2020 року судом було постановлено протокольні ухвали про відмову в задоволенні клопотань позивача про витребування доказів, про проведення експертизи та відмову в задоволенні клопотань про надання строку для закінчення проведення експертизи та про відмову у задоволенні клопотання відповідача про виклик свідків.

Відхиляючи клопотання позивача про витребування доказів, суд виходив з того, що для повного та об`єктивного розгляду справи № 910/2512/20 у суду відсутня необхідність витребовувати зазначені у вказаних клопотаннях документи, суд дійшов висновку, що клопотання про витребування доказів задоволенню не підлягають.

Крім того, відхиляючи клопотання позивача про проведення експертизи, суд виходив з того, що суду не доведено необхідності призначення експертизи в аспекті приписів ст. 99 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, причини неможливості самостійно надати висновок експерта позивачем не зазначено, підстав, які б перешкоджали надати такий висновок не наведено.

Дослідивши підстави поданого позивачем клопотання про надання строку для закінчення проведення експертизи, суд дійшов висновку про його необґрунтованість на підставі приписів ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, а саме з мотивів не доведення заявником факту об`єктивної неможливості розгляду справи № 910/2512/20 до закінчення проведення будівельно-технічної експертизи та про неможливість встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду в даному господарському спорі.

Клопотання відповідача про відклик свідків судом було відхилено через наступне:

Відповідно до частини першої статті 89 Господарського процесуального кодексу України свідок викликається судом для допиту у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Проте, відповідачем не надавались суду заява відповідного свідка, за таких обставин, клопотання відповідача про виклик свідків було подано з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 16.07.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/2512/20 до судового розгляду по суті на 28.07.2020 року.

В судових засіданнях 28.07.2020 року та 25.08.2020 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 15.09.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСВ Практик" (надалі - позивач, генеральний підрядник) та Житлово-будівельним кооперативом "Захисник" (надалі - відповідач, замовник) укладено договір генерального підряду на капітальне будівництво № 2 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, генпідрядник зобов`язується на свій ризик своїми та/або залученими силами та засобами збудувати та передати замовнику об`єкт будівництва (п. 1.3. цього договору) відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації (надалі також ПКД або проектна документація), умов договору та завдання замовника, а замовник зобов`язується прийняти закінчений будівництвом об`єкт та оплатити його в межах договірної ціни (п. 3.3. цього договору).

Пунктом 1.3. договору визначено, що об`єкт будівництва - житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 19.

В п. 1.3.2. договору визначено основні параметри об`єкту будівництва (техніко-економічні показники): кількість квартир - 209; площа квартир - 12 300 м2; площа вбудованих приміщень - 1281 м2; загальна площа комерційних приміщень (квартири вбудовані) - 13 581 м2.

Ціна договору складає 55 139 520,00 грн. (п. 3.3. договору в редакції додаткової угоди № 3 від 29.03.2016 року).

Склад, перелік, обсяги та вартість будівельно-монтажних робіт визначені сторонами в розрахунку договірної ціни (додаток № 3 до цього договору).

В п. 4.1. договору визначено, що фінансування будівництва здійснюється замовником згідно Графіку фінансування робіт, що затверджується як додаток № 2 до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 5.3.2. договору замовник зобов`язаний прийняти від генпідрядника якісно виконані роботи та сплатити їх вартість у порядку, що передбачений цим договором.

Згідно з п. 4.3. договору для контролю за використанням коштів та для визначення та для визначення вартості виконаних обсягів підрядних робіт генпідрядник щомісячно складає та надає замовнику акт прийому виконаних підрядних робіт за формою № КБ-2в та довідку вартості виконаних обсягів підрядних робіт за формою № КБ-3.

За умовами п. 10.4. договору, у випадку мотивованої відмови замовника від прийому робіт, сторони у триденний строк складають двосторонній акт із зазначенням усіх недоліків та строків їх виправлення. Після виправлення генпідрядником виявлених недоліків замовник зобов`язаний підписати акт прийому-передачі виконаних робіт.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, у лютому 2019 року ним було виконано будівельні роботи на загальну суму 1 006 138,20 грн., перелік яких зазначено в акті приймання виконаних будівельних робіт № 11 за лютий 2019 року, проте вказаний акт відповідачем не підписаний, а роботи не оплачені.

Листом № 8 від 15.02.2019 року позивачем були направлені відповідачу акт виконаних робіт № 11 за лютий 2019 року за формою № КБ-2в та довідка про вартість виконаних будівельних робіт за лютий 2019 року за формою № КБ-3.

Також позивач вказує, що в акті приймання виконаних будівельних робіт № 11 за лютий 2019 року зазначено кабель ААБ2л 10 3х185, вартість якого складає 703 800,00 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 4654 від 19.10.2016 року та видатковою накладною № 2268 від 16.11.2016 року.

На твердження позивача, відповідач з ТОВ «ОСВ Практик» за вищевказаний кабель не розрахувався, уклав договір з ТОВ «Енерго-Бест» на встановлення кабелю, будь-які документи, які б підтверджували право власності ЖБК «Захисник» на кабель ААБ2л 10 185, довжиною 2,3 км, загальною вартістю 703 800,00 грн. у відповідача відсутні.

У зв`язку з тим, що ЖБК «Захисник» безпідставно акти виконання робіт не підписав, виконані за актом приймання виконаних будівельних робіт № 11 за лютий 2019 року роботи не оплатив, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Згідно із ч. 1 ст. 318 Господарського кодексу України за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов`язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об`єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов`язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об`єкти і оплатити їх.

За приписами ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вже було встановлено судом вище, 20.06.2014 року між позивачем, як генеральним підрядником, та відповідачем, як замовником, було укладено договір генерального підряду на капітальне будівництво № 2, за умовами якого генпідрядник зобов`язується на свій ризик своїми та/або залученими силами та засобами збудувати та передати замовнику об`єкт будівництва відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, умов договору та завдання замовника, а замовник зобов`язується прийняти закінчений будівництвом об`єкт та оплатити його в межах договірної ціни.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач зазначає, що на виконання умов договору генерального підряду на капітальне будівництво № 2 від 20.06.2014 року у лютому 2019 року ним було виконано будівельні роботи на загальну суму 1 006 138,20 грн., на підтвердження чого надав акт приймання виконаних будівельних робіт № 11 за лютий 2019 року, який відповідачем не підписаний, а роботи не оплачені.

Як вбачається з матеріалів справи, листом № 8 від 15.02.2019 року позивачем були направлені відповідачу акт виконаних робіт № 11 за лютий 2019 року за формою № КБ-2в та довідка про вартість виконаних будівельних робіт за лютий 2019 року за формою № КБ-3.

У відповідь на вищевказаний лист, листом № 05 від 22.02.2019 року відповідач просив надати пояснення щодо порушення умов договору щодо ненадання щомісячно документів, визначених у п. 4.3. договору.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що відповідно до п. 2.3 договору позивач зобов`язався завершити виконання робіт з будівництва будинку та передати його у власність відповідача не пізніше 14 календарних місяців з дати отримання першого платежу за договором. Як зазначив відповідач, перший платіж за договором було зроблено 01.07.2014 року, на підтвердження чого надав виписку по особовому рахунку за 01.07.2014 року. На твердження відповідача, позивач мав завершити будівельні роботи та передати будинок у власність відповідача у термін до 01.09.2015 року.

Як вказав відповідач, на виконання договору ним було сплачено на користь позивача 48 841 200,22 грн., в свою чергу, позивач виконав роботи на суму 47 561 300,00 грн., отже сальдо, за розрахунками відповідача, складає 1 279 900,22 грн., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю ЖБК «Захисник» по контрагенту ТОВ «ОСВ Практик» та актами прийому-передачі підрядних робіт.

При цьому, відповідач наголошує на тому, що роботи виконані позивачем не належним чином, про що зазначено в Акті обстеження стану покрівлі від 19.07.2017 року, виявлені недоліки ТОВ «ОСВ Практик» усунуті не були. Неналежне виконання робіт також підтверджується Дефектним актом від 28.01.2020 року, в якому встановлено, що об`єкт будівництва побудований з суттєвими порушеннями затвердженого проекту, зокрема каналізаційна система об`єкту будівництва збудована з суттєвими порушеннями, що не відповідає технічним та санітарним вимогам та проекту будівництва, виправлення вказаних порушень вже збудованої каналізаційної системи неможливо, оскільки така є вмурованою в частину будинку, і є його невід`ємною частиною.

Крім того, факт неналежного виконання позивачем робіт за договором підтверджується і наявними в матеріалах справи Звітом про обстеження основних несучих конструктивних елементів об`єкта «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення по вул. Бориспільській, 19 у Дарницькому районі міста Києва» станом на 2020 року, Висновком за результатами обстеження та теплотехнічного розрахунку огороджувальних конструкцій будівлі ЖБК «Захисник» за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 19, затвердженим 12.10.2017 року та доповідною інженера технічного нагляду Забродського О.В. від 19.04.2019 року.

До того ж, відповідач зауважив, що роботи за договором ТОВ «ОСВ Практик» не виконані, а будинок не введений в експлуатацію та не переданий у власність відповідача, що є порушенням з боку позивача умов договору.

Матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку з невиконанням позивачем умов договору, відповідачем було укладено ряд договорів підрядів з іншими особами, які фактично і виконували підрядні роботи з будівництва будинку, розташованого за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Бориспільська, 19, що підтверджується наявними в матеріалах справи договорами з контрагентами відповідача та актами виконаних робіт за такими договорами.

Судом встановлено, що факт невиконання будівельних підрядних робіт та взагалі відсутність на об`єкті будівництва підтверджується листом позивача № 22 від 25.10.2017 року, в якому позивач вказав, що знімає з себе відповідальність за технічний стан об`єкту щодо цілісності, несучої здатності конструкцій та не несе гарантійних зобов`язань щодо будинку, за наслідками робіт, які виконуються на об`єкті, оскільки з вересня поточного року (з вересня 2017 року) відсторонене від виконання обов`язків за договором № 2 від 20.06.2014 року.

З матеріалів справи слідує, що відповідач листом № 20 від 15.07.2019 року повідомив позивача про одностороннє розірвання договору, оскільки останній суттєво порушив строки будівництва та введення в експлуатацію об`єкту будівництва, у зв`язку з чим закінчення будівництва у строк стало неможливим, тому встановлений договором строк введення об`єкту будівництва в експлуатацію сплив більше 4-х років тому і закінчити будівництво об`єкту будівництва в строк є неможливим.

На переконання суду, за наведених вище обставин, позивач добровільно ухилився від виконання зобов`язань за договором, тому не може вимагати від відповідача підписувати акти прийому-передачі робіт, адже позивач без виконавчої документації з будівництва не може підтвердити факт, обсяги та якість виконаних робіт, а відповідач - перевірити достовірність наданих документів.

Більше того, як вже зазначалося судом вище, в п. 4.1. договору сторони визначили, що фінансування будівництва здійснюється замовником згідно Графіку фінансування робіт, що затверджується як додаток № 2 до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Водночас, ані до позовної заяви, ані в процесі розгляду справи додаток № 2 до договору позивачем надано не було, що позбавляє суд можливості дослідити та встановити порядок та строк оплати виконаних робіт та, як наслідок, перевірити чи спростувати обґрунтованість заявлених позовних вимог.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено у встановлений спосіб та належними засобами доказування обставини, на які він посилається у позовній заяві, а саме фактичне виконання будівельних робіт на суму 1 006 138,20 грн., перелік яких зазначено в акті приймання виконаних будівельних робіт № 11 за лютий 2019 року на виконання договору генерального підряду на капітальне будівництво № 2 від 20.06.2014 року.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав недоведеності та необґрунтованості факту порушення відповідачем прав позивача та охоронюваних законом інтересів, в аспекті ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, за викладених в позовній заяві обставин.

З огляду на те, що судом не встановлено наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення основного боргу за договором генерального підряду на капітальне будівництво № 2 від 20.06.2014 року, відсутні підстави і для задоволення позову в частині стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% річних за неналежне виконання умов договору, які є похідними від вимоги про стягнення основного боргу.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.09.2020р.

Суддя О.В. Котков