ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1623/20

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., оглянувши матеріали позовної заяви у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Ривака Наталії Олександрівни (Волинська обл., Горохівський район, с. Піски)

до Фізичної особи-підприємця Ласкаревського Сергія Юрійовича ( Київська обл., Бородянський район, смт. Бородянка)

про стягнення 44403,00 грн

без виклику представників сторін

Фізична особа-підприємець Ривака Наталія Олександрівни (ідент. номер НОМЕР_1 ) (далі позивач) подав до суду позов до Фізичної особи-підприємця Ласкаревського Сергія Юрійовича (ідент. номер НОМЕР_2 ) (далі відповідач), згідно прохальної частини якої просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Ласкаревського Сергія Юрійовича на користь Фізичної особи-підприємця Ривака Наталії Олександрівни суму попередньої оплати (заборгованості) за усним договором поставки від 19.12.2019 у розмірі 44403,00 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 2102 грн.

В обґрунтування позовоних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем усного договору поставки від 19.12.2019, згідно з якого відповідач зобов`язується поставити оплачений товар (меблі) позивачу згідно з платіжними дорученнями.

Ухвалою від 09.06.2020 Господарський суд Київської області залишив позовну заяву Фізичної особи-підприємця Ривака Наталії Олександрівни б/н від 02.06.2020 без руху, у зв`язку з недотриманням на момент подання позовної заяви вимог п. 5 ч. 3 ст. 162, ч. 1 ст. 172 ГПК України.

02.07.2020 на адресу Господарського суду Київської області від Фізичної особи-підприємця Ривака Наталії Олександрівни надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви б/н від 02.07.2020.

Ухвалою від 07.07.2020 Господарський суд Київської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, справу ухвалив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 1 ст. 251 ГПК України - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та доказів відправки копії відповіді на відзив відповідачу у строк, визначений судом згідно з вимог ч. 4 ст. 166 ГПК України, - до 06.08.2020 (включно), а відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 17.08.2020 (включно).

Копія відповідної ухвали отримана позивачем - 11.07.2020, представником позивача - 10.07.2020, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень за №№ 756, 671.

При цьому, поштове відправлення №663, у якому направлено відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у даній справі, повернуто з довідкою відділення зв`язку, у якій причиною повернення вказано: «за закінченням терміну зберігання».

Водночас, поштове відправлення направлено за адресою відповідача, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань .

11.09.2020 судом повторно направлено відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у даній справі за адресою, вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

22.09.2020 судом здіснено запит до відділення поштового зв`язку № 1 смт Бородянка Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" щодо надання інформації: чи вручено Фізичній особі-підприємцю Ласкаревському Сергію Юрійовичу поштове відправлення №060.

28.09.2020 на запит суду від 22.09.2020 надійшла відповідь від Начальника відділення поштового зв`язку Бородянка, 1 - Солодовник С.О., яка повідомила суд, що поштове відправлення №060, яке адресоване Фізичній особі-підприємцю Ласкаревському Сергію Юрійовичу не вручено у зв`язку з відсутністю адресата за відповідною адресою.

В силу п.4 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Також, судом враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 911/1623/20 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відзив на позов до закінчення строку, встановленого ст.251 ГПК України для подання відзиву, з урахуванням його продовження відповідно до п.4 Прикінцевих положень ГПК України в редакції Закону України від 30.03.2020 N 540-IX та закінчення через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", як визначено п.2 його Прикінцевих та перехідних положень, не надійшов.

З огляду на зазначене, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

У строк, встановлений ч.7 ст.252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ

Між Фізичною особою-підприємцем Ривака Наталією Олександрівною (покупець) та Фізичною особою-підприємцем Ласкаревським Сергієм Юрійовичем (постачальник) укладено в спрощеній формі договір поставки товару (меблеві вироби), асортимент якого вказаний у рахунках-фактури, виставлених відповідачем.

Так, 14.01.2019 відповідачем виставлено позивачу рахунок-фактуру № 7 на загальну суму 10676, 00 грн.

Відповідно до вказаного рахунку, оплата повинна здійснюватися за наступний товар: ліжко - дах КЧТ 110, матеріал - ДСП 18 мм, колір корпусу - білий, колір фасаду - білий, кромка - 0,5-2 мм, верхнє спальне місце 800 х 1900, нижнє спальне місце 800 х 1900 мм, виїздне спальне місце 800 х 1500 мм, верхній бортик - 350 мм, сходи з лівої сторони, поручень - металевий, колір - хром.

Платіжним дорученням № 129 від 20.01.2020 зазначений рахунок - фактура сплачений позивачем.

21.01.2019 відповідачем виставлено позивачу рахунок-фактуру № 13 на загальну суму 8373, 00 грн.

Відповідно до вказаного рахунку, оплата повинна здійснюватися за наступний товар: ліжко - дах КЧД 110, матеріал - ДСП 18 мм, колір корпусу - дуб молочний, колір фасаду - венге темний, кромка - 0,5-2 мм, спальні місця 800 х 1900, верхній бортик - 350 мм, сходи з правої сторони, телескопічні направляючі, на сходах ящики з відкидними дверцятами, висота 2020 мм, довжина 2330 мм, глибина - 840 мм.

Платіжним дорученням № 135 від 24.01.2020 зазначений рахунок - фактура сплачений позивачем.

24.01.2019 відповідачем виставлено позивачу рахунок-фактуру № 16 на загальну суму 5275, 00 грн.

Відповідно до вказаного рахунку, оплата повинна здійснюватися за наступний товар: ліжко - дах КЧТ 113, матеріал - ДСП 18 мм, колір корпусу - дуб сонома, колір фасаду - дуб сонома, кромка - 0,5-2 мм, спальні місця 800 х 1900, нижнє спальне місце 1100 х 1900 мм, виїздне спальне місце 800 х 1500 мм, верхній бортик - 350 мм, сходи з правої сторони, телескопічні направляючі, ручка «скоба», на сходах виїздні ящики, висота 1800 мм, довжина 2430 мм.

Платіжним дорученням № 141 від 27.01.2020 зазначений рахунок - фактура сплачений позивачем.

Щодо наданих позивачем рахунків - фактури № 4 від 09.12.2019 на суму 9093, 00 грн та № 158 від 09.12.2019 на суму 11040,00 грн, суд звертає увагу, що платником зазначено - СПД Кравчук Л.А., а не позивач - ФОП Ривака Н.О., тому відсутні підстави вважати, що зазначені рахунки - фактури виставлялись на підставі укладеного між сторонами договору поставки.

Як стверджує позивач, відповідач не поставив оплачений позивачем товар (меблеві вироби), який вказаний у виставлених відповідачем рахунках-фактури.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надіслав відповідачу претензію №1/23032020 від 23.03.2020, у якій вимагав:

- вважати усний договір поставки, укладений між сторонами 19.12.2019 розірваним в результаті одностронньої відмови покупця в повному обсязі, у зв`язку із невиконанням продавцем зобов`язання щодо поставки оплаченного товару,

- протягом 10 календарних днів з моменту отримання претензії повернути кошти за непоставлений товар в розмірі 44 403, 00грн.

Оскільки відповідачем не повернуто кошти, позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення з відповідача боргу в розмірі 44403, 00 грн.

Згідно з чч.1,2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

В силу ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За змістом ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір, як визначено ч.2 цієї норми, є двостороннім правочином.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом; правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

Згідно ст. 638 ЦК України, яка кореспондується з ч. 2 ст. 180 ГК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб.

Відповідно до ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Законом не встановлено спеціальної вимоги до форми та порядку укладання договору поставки. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Звертаючись до суду, позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що ним здійснена оплата у розмірі 44403,00 грн відповідно до виставлених відповідачем рахунків - фактур, проте відповідачем у погоджений сторонами строк товар не поставлено.

Між тим, посилання позивача, що відповідачем порушено строк поставки суд оцінює критично, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Питання щодо повернення попередньої оплати у випадку непоставки товару врегульовано статтею 693 ЦК України.

Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту цієї норми вбачається, що договором на покупця може покладатися обов`язок здійснити попередню оплату товару, тобто оплату до передання товару продавцем. Шляхом попередньої оплати може бути сплачено повну вартість товару або її частину. Розмір попередньої оплати та строки її сплати встановлюються договором. У випадках, коли договір передбачає обов`язок покупця щодо попередньої оплати, проте не встановлює строків її здійснення, строки оплати визначаються відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України. Отже, продавець має право вимагати здійснення попередньої оплати у будь-який час, а покупець повинен здійснити таку оплату у семиденний строк із дня пред`явлення вимоги.

Непередання продавцем, який одержав суму попередньої оплати, товару у встановлений строк надає покупцеві право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З аналізу вищевказаних положень чинного законодавства вбачається, що умовою застосування положень статті 693 ЦК України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Таким чином, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати лише у випадку, якщо продавець не здійснить поставку товару продавцю у встановлений строк.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідно до усних домовленостей сторін, постачальник зобов`язувався поставити товар в наступні строки:

- ліжко-дах КЧО 120 до 07.02.2020,

- ліжко-дах КЧД 110 до 13.02.2020,

- ліжко-дах КЧО 140 до 29.02.2020,

- ліжко-дах КЧТ 113 до 09.03.2020,

- ліжко-дах КЧТ 110 до 13.03.2020.

Судом критично оцінюється посилання позивача, що строк поставки було погоджено сторонами усно.

Натомість, матеріали справи не містять жодних доказів, що сторони досягли певної домовленості щодо строку поставки.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сторонами не узгоджено строк поставки товару.

У відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, поставка мала бути здійснена відповідачем після спливу семиденного строку від дня пред`явлення позивачем вимоги про поставку товару в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надіслав відповідачу претензію №1/23032020 від 23.03.2020, у якій вимагав: вважати усний договір поставки, укладений між сторонами 19.12.2019 розірваним в результаті одностронньої відмови покупця в повному обсязі, у зв`язку із невиконанням продавцем зобов`язання щодо поставки оплаченного товару та протягом 10 календарних днів з моменту отримання претензії повернути кошти за непоставлений товар в розмірі 44 403, 00грн.

Проте, суд звертає увагу, що зазначена претензія не містить вимоги про поставку товару.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження направлення відповідачу вимоги саме про поставку товару.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем обов`язку передати товар на суму попередньої оплати у розмірі 44403, 00 грн не настав.

За таких обставин, оскільки строки поставки товару між сторонами не врегульовано, а позивачем не надано доказів звернення до відповідача з письмовою вимогою про поставку товару в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України, у відповідача обґрунтовано були відсутні підстави виконувати вимогу позивача про повернення коштів з огляду на те, що за приписами ст. 693 ЦК України вимогу про повернення коштів позивач має пред`являти у разі порушення строків поставки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження неналежного виконання відповідачем свого зобов`язання зі своєчасної поставки товару позивачу, що є умовою для застосування положень ст. 693 ЦК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 44403, 00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається:у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні даного позову судові витрати, понесені позивачем, у даній справі підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Ривака Наталії Олександрівни до Фізичної особи-підприємця Ласкаревського Сергія Юрійовича про стягнення 44403, 00 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Суддя В.М. Антонова