ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2020 р. Справа№ 920/368/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 18.06.2020

у справі №920/368/17 (головуючий суддя Жерьобкіна Є.А., судді ДжепаЮ.А., Котельницька В.Л.)

за позовом ING BANK N.V. (Королівство Нідерландів),

до відповідача Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (м. Суми),

про стягнення 39441346,04 дол. США (1060012 639 грн. 96 коп.),

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (м. Суми),

до відповідача - ING BANK N.V. (Королівство Нідерландів),

про визнання правочину недійсним, визнання відсутнім права,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ТехноІмпорт" (Російська Федерація, м. Тверь);

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Іскра-Турбогаз" (Російська Федерація, м. Пермь);

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (м. Суми);

4. Публічного акціонерного товариства "Інг Банк Україна" (м. Київ),

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 18 червня 2020 року позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до ING BANK N.V. (Королівство Нідерландів) про визнання недійсним правочину (відступлення права вимоги за договором про надання фінансових послуг № 08/012 від 22 травня 2008 року (у новій редакції від 14.10.2010 року), вчиненого шляхом надання ING Bank N.V. гарантії №2016/26/01 від 30.01.2017 ПАТ "ІНГ Банк Україна" повернуто заявнику.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Заявник вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки заявник має самостійні вимоги щодо предмета спору по справі, тому обґрунтовано звернувся із позовною заявою в порядку статті 49 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) .

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07 вересня 2020 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 27 вересня 2020 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

28 вересня 2020 року (понеділок) представником позивача і третьої особи4 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому вона заперечує проти задоволення скарги та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що позовна заява ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" не містить самостійних вимог щодо предмету спору за первісним позовом (грошові кошти) та фактично дублює зустрічну позовну заяву відповідача, тому обґрунтовано була повернута судом першої інстанції. Також просить визнати дії апелянта щодо подання апеляційної скарги зловживанням процесуальними права та застосувати до нього заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Інші учасники справи не скористались правом подати відзиви на апеляційну скаргу, хоча були належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги. Неподання відзивів не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У квітні 2017 року позивач - ING BANK N.V. звернувся у Господарський суд Сумської області з позовом до відповідача - Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" та просить суд стягнути 39 441 346,04 доларів США.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він, як гарант за гарантією №2016/26/01 від 30.01.2017, виданою на забезпечення виконання відповідачем умов договору про надання фінансових послуг № 08/012 від 22.05.2008, виконав на користь ПАТ "ІНГ Банк", як кредитора, зобов`язання боржника - АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" зі сплати кредиту у розмірі 39441356,04доларів США, а тому має право зворотної вимоги до боржника на вказану в суму в порядку регресу.

У процесу розгляду спору, у червні 2017 року, відповідач подав зустрічну позовну заяву, у якій просить суд:

- визнати недійсним правочин (відступлення права вимоги за договором про надання фінансових послуг № 08/012 від 22 травня 2008 року (у новій редакції від 14.10.2010 року), вчинений шляхом надання ING Bank N.V. гарантії № 2016/26/01 від 30.01.2017 ПАТ "ІНГ Банк Україна";

- визнати відсутнім у ING Bank N.V. права на зворотну вимогу до ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" про стягнення в порядку регресу суми, що сплачена за гарантією ING Bank N.V. № 2016/26/01 від 30.01.2017 ПАТ "ІНГ Банк Україна".

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що гарантія, на підставі якої подано позов, є удаваним правочином, який підлягає визнанню недійсним, і як наслідок - у позивача відсутнє право на стягнення сплаченої за гарантією суми.

17 червня 2020 року до Господарського суду Сумської області надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до ING BANK N.V. (Королівство Нідерландів) про визнання недійсним правочину (відступлення права вимоги за договором про надання фінансових послуг № 08/012 від 22 травня 2008 року (у новій редакції від 14.10.2010 року), вчинений шляхом надання ING Bank N.V. гарантії № 2016/26/01 від 30.01.2017 ПАТ "ІНГ Банк Україна".

Позовна заява ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" обґрунтована тим, що видання гарантії суперечить нормам чинного законодавства та порушує права заявника, оскільки він є поручителем за договором про надання фінансових послуг № 08/012 від 22.05.2008. Також вказує, що задоволення його позовної заяви виключатиме задоволення первісного позову, тому його позов є взаємопов`язаним із первісним та зустрічним позовами.

Оскаржуваною ухвалою від 18 червня 2020 року Господарський суд Сумської області повернув позовну заяву третьої особи з посиланням на те, що вона не відповідає вимогам ст. 49 ГПК України, оскільки не містить самостійних вимог на предмет спору, що розглядається у межах даної справи.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви третьої особи з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої, другої статті 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

При цьому позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення частини п`ятої статті 49 та частини четвертої статті 180 цього Кодексу. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 зазначеного Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої, третьої статті 180 вказаного Кодексу зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження із первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.

За змістом частини першої статті 49 ГПК країни, для того, щоб набути статус третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору повинно бути дотримано декілька критеріїв:

1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору);

2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам);

3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Зважаючи на це, саме дотримання цих критеріїв підлягає оцінці при прийнятті рішення щодо вступу у справу третьої особи із самостійними вимогами.

Як вбачається з матеріалів оскарження, предметом спору за первісним позовом у даній справі є стягнення 39 441 346,04 доларів США. У такий спосіб при поданні позову ING BANK N.V. визначив як предмет позову, так і предмет спору.

При цьому поняття предмету спору і предмету позову не є тотожними, зокрема, предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Подібна права позиція щодо визначення предмету спору викладена, зокрема, у Постановах Великої Палати Верховного Суду у справах від 13.03.2019 № 916/3245/17 та від 12.06.2019 № 916/542/18.

Разом з тим, позовна заява апелянта - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" містить вимогу про визнання недійсним правочину (відступлення права вимоги за договором про надання фінансових послуг № 08/012 від 22 травня 2008 року (у новій редакції від 14.10.2010 року), вчинений шляхом надання ING Bank N.V. гарантії № 2016/26/01 від 30.01.2017 ПАТ "ІНГ Банк Україна".

Отже, позовні вимоги апелянта не містять самостійних вимог щодо предмета спору у цій справі за первісним позовом у розумінні положень статті 49 ГПК України, тобто, щодо саме грошових коштів, які є предметом первісного позову.

При цьому, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним із первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі, а вимога спрямована на будь-що поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а може бути реалізована через подання самостійного позову.

Отже, враховуючи те, що позовні вимоги ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" не містять самостійних вимог щодо предмета спору за первісним позовом у цій справі, а заявлені вимоги про визнання недійсним правочину беспосередньо не спрямовані на предмет за первісним позовом, зазначене унеможливлює їх спільний розгляд у цій справі.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 09.09.2019 у справі №910/4945/19, від 27.09.2019 у справі №904/323/19, від 21.10.2019 у справі №910/6964/18, від 13.11.2019 у справі №918/687/18, від 27.12.2019 у справі №916/2643/17, від 05.12.2019 у справі №910/3432/19.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанцій про наявність підстав для повернення позовної заяви ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у даній справі.

Щодо клопотання представника позивача, яке викладене у відзиві на апеляційну скаргу, про визнання дій апелянта зі звернення з апеляційною скаргою зловживанням процесуальними правами, то воно відхиляється апеляційним господарським судом, оскільки подання апеляційної скарги на ухвалу, яка підлягає оскарженню, є правом учасника процесу.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Сумської області від 18 червня 2020 року - без змін.

2. Матеріали оскарження ухвали повернути до Господарського суду Сумської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.10.2020.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова