29.09.2020Справа № 910/7652/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,
за участю секретаря судового засідання: Вегери А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдо транс логістік"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 39 081,53 грн.,
За участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
Товариство з обмеженою відповідальністю "Райдо транс логістік" (позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) про стягнення збитків у розмірі 39 081,53 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не забезпечено збереження майна (вагонів) позивача під час їх перевезення, внаслідок чого, як зазначає позивач, останнім понесені збитки.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року (суддя Щербаков С.О.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7652/20. Приймаючи до уваги малозначність цієї справи у розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням господарського суду міста Києва від 07.08.2020 року в даній справі позов задоволено; стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдо транс логістік" 39 081,53 грн. збитків та 2 102,00 грн. судового збору.

У вересні 2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва позивачем подано заяву № 03-09/20 від 03.09.2020, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Райдо транс логістік" просило суд ухвалити у справі № 910/7652/20 додаткове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. До вказаної заяви долучено докази понесених позивачем судових витрат.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2020 року, проведеним у зв`язку з відпусткою судді Щербакова С.О., означену заяву передано на розгляд судді Ломаці В.С.

Враховуючи принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та принцип змагальності сторін, а також беручи до уваги необхідність забезпечення відповідачу можливості скористатися передбаченими частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України правами, ухвалою господарського суду міста Києва від 15.09.2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдо транс логістік" № 03-09/20 від 03.09.2020 про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/7652/20 призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.09.2020 року.

До початку призначеного судового засідання 29.09.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва заявником подано клопотання № 28-09/20 від 28.09.2020 про розгляд заяви без участі його уповноваженого представника.

Сторони про дату, час і місце розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдо транс логістік" № 03-09/20 від 03.09.2020 були повідомлені належним чином, проте явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання 29.09.2020 року не забезпечили.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд заяви позивача № 03-09/20 від 03.09.2020, а також враховуючи передбачені статтями 221, 244 Господарського процесуального кодексу України строки вирішення такої заяви, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкладення розгляду цієї заяви та вирішення її по суті у призначеному судовому засіданні 29.09.2020 року.

Розглянувши у судовому засіданні 29.09.2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдо транс логістік" № 03-09/20 від 03.09.2020 про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/7652/20 щодо стягнення з відповідача на користь позивача 10 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до приписів статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Так, за умовами частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Судом встановлено, що згідно із попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у позовній заяві, очікувані витрати позивача на правову допомогу в даній справі становлять 10 000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Разом із цим, вирішуючи питання щодо відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу в даній справі, суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 24-10/2019 від 24.10.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Райдо транс логістік" та адвокатом Проніною Валерією Миколаївною, та додаткову угоду № 1 від 27.10.2019 до цього правочину.

За умовами пункту 3.1 Договору про надання правової допомоги № 24-10/2019 від 24.10.2019 розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього Договору.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди № 1 від 27.10.2019 до цього правочину, керуючись пунктом 3.1 Договору про надання правової допомоги № 24-10/2019 від 24.10.2019, цією додатковою угодою сторони дійшли згоди встановити наступний розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги: підготовка, складання, направлення претензій - 1 250,00 грн./год; підготовка, складання, направлення позовної заяви до господарського суду міста Києва - 1 250,00 грн./год; підготовка, складання, направлення процесуальних документів до господарського суду міста Києва - 1 250,00 грн./год; участь у судових засіданнях - 700,00 грн./год.

Слід зазначити, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем також було долучено до матеріалів справи акт наданих послуг за Договором про надання правової допомоги № 24-10/2019 від 24.10.2019 (до якого включено послуги з підготовки, складання, направлення претензій тривалістю 1 година загальною вартістю 1 250,00 грн.; підготовки, складання, направлення позовної заяви тривалістю 5 годин загальною вартістю 6 250,00 грн.; підготовки, складання, направлення письмових пояснень до суду тривалістю 2 години загальною вартістю 2 500,00 грн.), виставлений позивачу адвокатом Проніною Валерією Миколаївною рахунок-фактуру № 1 від 01.09.2020 року на оплату цих послуг загальною вартістю 10 000,00 грн., а також платіжне доручення № 11463 від 03.09.2020 на суму 10 000,00 грн., яке підтверджує факт повної оплати позивачем вартості наведених послуг.

З доданих до матеріалів справи документів вбачається, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 грн. є підтвердженими та пропорційним до предмета спору, враховуючи ціну позову, обсяг виконаних адвокатом робіт та наданих послуг.

Як було зазначено вище, з метою забезпечення відповідачу можливості скористатися передбаченими частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України правами, ухвалою господарського суду міста Києва від 15.09.2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдо транс логістік" № 03-09/20 від 03.09.2020 про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/7652/20 було призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.09.2020 року з повідомленням сторін.

Проте відповідач, який у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час і місце розгляду заяви, явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечив, будь-яких заяв, клопотань чи письмових пояснень, у тому числі із зазначенням підстав для зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу чи заперечень проти їх обґрунтованості, на адресу суду не направив.

Враховуючи належне підтвердження розміру спірних судових витрат, беручи до уваги те, що у даному випадку обов`язок доведення неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу покладено законом на відповідача, який будь-яких заперечень проти заявленого позивачем до стягнення розміру цих судових витрат у даній справі не висловив, а також зважаючи на принципи диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдо транс логістік" (68540, Одеська область, Тарутинський район, селище міського типу Бородіно, вулиця Андріанова, будинок 37; ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

2. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

3. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Відповідно до підпункту 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне додаткове рішення складено 29.09.2020 року.

Суддя В.С. Ломака