ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020м. ДніпроСправа № 904/3541/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Симбірьової К.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Грейнфілд", Дніпропетровська область, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсіті Груп", Дніпропетровська область, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Дан-Про», Полтавська область, Кременчуцький район, с.Білецьківка

про захист ділової репутації юридичної особи шляхом спростування недостовірної інформації та стягнення збитків

Представники:

від позивача: Трикоза Т.В., ордер серія ДП №2794/005 від 25.06.2020;

від відповідача не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Грейнфілд" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсіті Груп" в якій просить суд:

- визнати інформацію, викладену у листі № 8 від 05.06.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсіті Груп", направленого на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дан-Про" недостовірною та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгсіті Груп" з наступного дня з дня дати набрання рішенням суду в даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, викладену у листі № 8 від 05.06.2020, шляхом відкликання з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дан-Про" зазначеного листа як такого, що містить недостовірну інформацію;

- стягнути з ТОВ "Торгсіті Груп" збитки у розмірі 10 000,00 грн., спричинені діловій репутації ТОВ "Компанія "Грейнфілд", шляхом поширення недостовірної інформації, яка порочить ділову репутацію і завдає шкоди інтересам юридичної особи.

Ухвалою суду від 03.07.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Грейнфілд" залишено без руху.

07.07.2020 до господарського суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2020 про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 08.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.07.2020.

Ухвалою від 30.07.2020 відкладено підготовче засідання на 21.08.2020.

Ухвалою від 21.08.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 07.10.2020 та відкладено підготовче судове засідання на 08.09.2020.

08.09.2020 позивач подав для долучення до матеріалів справи висновок експерта від 27.08.2020.

Ухвалою від 08.09.2020 відкладено підготовче засідання на 14.09.2020.

Ухвалою суду від 14.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 07.10.2020.

У судове засідання 07.10.2020 з`явився представник позивача.

Представник третьої особи судове засідання 07.10.2020 не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином 17.09.2020, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду).

Представник відповідача у судове засідання 07.10.2020 не з`явився.

Представник відповідача обізнаний про наявність даного судового провадження 28.08.2020 ознайомлений з матеріалами справи за його заявою (т.2 а.с.192). Відзив на позов не подав.

Суд зазначає, що учасники судового провадження, безвідносно до отримання/неотримання поштової кореспонденції, в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішенні від 03.04.2008 по справі "Пономарьов проти України", рішенні від 26.04.2007 по справі "Олександр Шевченко проти України", рішенні від 14.10.2003 по справі "Трух проти України" .

Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 910/5187/19, від 24.03.2020 у справі 904/1975/19.

За наведених обставин Суд доходить висновку, що вчинено всі необхідні дії щодо повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, вчинення відповідних процесуальних дій та надання йому можливості взяти участь у судових засіданнях і викласти свої заперечення проти задоволення позову, натомість відповідач, незважаючи на обізнаність про відоме йому судове провадження у цій справі, не вживав заходів, щоб дізнатись про його стан, зокрема, користуючись засобами поштового зв`язку, відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень тощо, та не скористався процесуальними правами навести свої доводи та міркування, заперечення проти заяв, доводів і міркувань інших осіб, передбачене статтею 42 ГПК України, зокрема, шляхом участі в судових засіданнях, подання відзиву на позовну заяву та надання доказів.

Згідно з частиною першою статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях у справі «Пономарьов проти України» та у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії», згідно з якою сторони в розумні «інтервали часу» мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Грейнфілд» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро» (постачальник) було укладено договір постачання № 01/08/18-1 (далі - договір поставки).

Постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, українського походження, врожаю 2018 року (далі - товар) на умовах, зазначених у цьому договорі (п. 1.1. договору).

Базисні показники , кількість, асортимент, ціна товару, інші умови, зазначено у специфікації (-ях), що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2. договору).

Строк поставки товару зазначено у специфікації (- ях), що є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1. договору).

Товар може передаватись покупцю окремими партіями, що знайде своє відображення у відповідних специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.2. договору).

Умови поставки зазначено у специфікації (-ях), що є невід`ємною частиною цього договору, у відповідності із правилами «Інкотермс-2010» (п. 2.3. договору).

Цей договір вступає в силу з моменту підписання його обома сторонами та скріплення підписів печатками сторін і діє до 31.05.2019, а у випадку несвоєчасного виконання сторонами своїх договірних обов`язків до повного виконання ними прийнятих на себе зобов`язань (п. 5.1. договору).

31.05.2019 сторони підписали додаткову угоду № 1 до договору поставки (т. 1 а.с. 21), в якій дійшли згоди викласти п. 1.1. договору поставки в наступній редакції: «постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, українського походження, врожаю 2018-2019 р. (надалі - товар) на умовах, зазначених у цьому договорі."; дату терміну дії договору, що вказана у п. 5.1. договору змінити з « 31.05.2019» на « 15.06.2020.».

Позивач зазначає, що на виконання умов договору поставки Товариство з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро» за період з 03.08.2018 по 03.04.2020 поставило позивачу товар (ячмінь, пшениця, ріпак, соняшник, тощо), на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками специфікації до договору поставки, видаткові накладні, а також виставлені рахунки (т. 1 а.с. 22-203, т. 2 а.с. 1-89).

Позивач зазначає, що поставки товару здійснювались здебільшого на умовах самовивозу.

Відповідно до укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Грейнфілд» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Акварель» (перевізник) договорів перевезення № 01/31К від 01.03.2015 та № 0108/1 від 01.08.2019 зерно доставлялось власним транспортом перевізника згідно заявок позивача, на підтвердження чого позивач надав підписані сторонами акти надання послуг за період з вересня 2019 року по травень 2020 року (т. 2 а.с. 94-158).

Таким чином, як зазначає позивач, за договором поставки № 01/08/18-1 від 01.08.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро» поставляло на користь позивача окремими партіями зерно, яке в подальшому останній реалізовував на власний розсуд іншим компаніям (трейдерам) на умовах, досягнутих сторонами у окремих договорах.

19.03.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгсіті Груп» (новій кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 1903/1 (далі - договір про відступлення права вимоги)

Первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором поставки № 01/08/18-1 від 01.08.2018 (далі - основний договір), укладеним між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Грейнфілд» (далі - боржник) (п. 1.1. договору про відступлення права вимоги).

За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за основним договором (п. 1.2. договору про відступлення права вимоги).

Право вимоги, що передається, до боржника визначене в сумі 15 315 000,00 грн. (п. 1.3. договору про відступлення права вимоги).

Первісний кредитор зобов`язаний сповістити боржника про поступку права вимоги за цим договором протягом п`ятнадцяти календарних днів з моменту підписання даного договору, шляхом поштового надсилання з повідомленням про вручення боржнику копії цього договору або вручення особисто під розписку представнику боржника (п. 2.2. договору про відступлення права вимоги).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 4.1. договору про відступлення права вимоги).

Позивач зазначає, що його було повідомлено про відступлення права вимоги на партію поставленого позивачу, але ще не оплаченого товару (за договором поставки № 01/08/18-1-1 від 01.08.2018) новому кредитору - ТОВ «Торгсіті Груп» за договором про відступлення права вимоги, укладеним 19.03.2020, і сума відступленого права вимоги, що передана відповідачу -15 315 000,00 грн.

Так, відповідно до договору про відступлення права вимоги постачальника до позивача щодо оплати поставленого товару перейшло до відповідача (нового кредитора) право вимагати оплати на загальну суму відступлення 15 315 000,00 грн.

Позивач визнає безспірність грошових вимог за договором поставки, оскільки товар був поставлений та прийнятий позивачем без претензій щодо кожної відступленої поставки.

Згодом, як зазначає позивач, йому стало відомо, що на адресу одного з його партнерів на ринку зернових культур - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дан-Про" надійшов від відповідача лист № 8 від 05.06.2020 (т. 1 а.с. 17).

У вищевказаному листі відповідач зазначив: «За наявною у ТОВ «Торгсіті Груп» інформацією, в тому числі від органів доходів і зборів, підприємство ТОВ «Компанія «Грейнфілд» здійснює реалізацію зерна, яке начебто набувалось ним за договором поставки № 01/08/18-1 від 01.08.2018. Однак, ТОВ «Компанія «Грейнфілд» не здійснювало реальної купівлі даного зерна, за таким договором і ця угода має характер нікчемної (безтоварної), що підтверджується відсутністю оплати від ТОВ «Компанія «Грейнфілд» на нашу користь як кредитора. Таким чином, набуваючи у ТОВ «Компанія «Грейнфілд» зерно невідомого походження, ТОВ "Дан-Про" підпадає під ризики, пов`язані з наслідками та відповідальністю за вчинення нікчемних угод, оскільки всі взаємовідносини з підприємством ТОВ «Компанія «Грейнфілд» погіршать ділову репутацію ТОВ "Дан-Про" та спричинять численні запитання від контролюючих та правоохоронних органів. Отже, зі всією повагою, наголошуємо про доцільність утриматись від купівлі зерна у ТОВ «Компанія «Грейнфілд».»

Позивач зазначає, що інформація, вказана у зверненні відповідача, не відповідає дійсності, є недостовірною щодо діяльності позивача, принижує його ділову репутацію, спричиняє вагомої шкоди подальшій господарській діяльності, руйнує ділові зв`язки та майбутні доходи позивача від співпраці з діловими партнерами на ринку зерна України. Інформація, яку розповсюджує відповідач, стосовно діяльності позивача, направлена на знищення підприємства, відповідач бездоказово, без посилання на будь-які офіційні юридично-значущі документи, матеріали службових розслідувань або результати проведених експертиз, на рівні пліток звинуватив ТОВ «Компанія «Грейнфілд» у недобросовісних операціях щодо ухилення від сплати податків, шляхом вчинення нікчемного правочину.

Позивач наголошує, що в якості доказів недостовірності поширеної відповідачем інформації, додав до позову первинну документацію, яка підтверджує здійснення поставки товару за договором поставки № 01/08/18-1 від 01.08.2018, а саме: договір поставки № 01/08/18-1 від 01.08.2018, специфікації за договором поставки № 01/08/18 від 01.08.2018, підписані сторонами за період з 03.08.2018 по 03.04.2020, видаткові накладні за договором поставки № 01/08/18 від 01.08.2018, підписані сторонами за період з 03.08.2018 по 03.04.2020, договір перевезення № 01/31к від 01.03.2015, договір про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом № 0108/1 від 01.08.2019, акти надання послуг за договором про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом № 0108/1 від 01.08.2019 в період з вересня 2019 року по травень 2020 року.

Також, позивач надав до суду висновок Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ № 2873/2874-20 від 27.08.2020 (т. 2 а.с. 201-231) за результатами проведення експертного економічного дослідження по заяві директора ТОВ «Компанія «Грейнфілд» від 10.07.2019. Відповідно до вказаного висновку на вирішення експерту поставлено наступне питання: Чи підтверджується документально постачання зерна ТОВ «КСГ «Дніпро» в адресу ТОВ «Компанія «Грейнфілд» за договором поставки № 01/08/18/-1 від 01.08.2018 за період з 03.08.2018 по 31.05.2020 та оплати за поставлене зерно з боку ТОВ «Грейнфілд»?

За результатами проведеного експертного дослідження експерт зробив висновок, що документально підтверджується постачання та транспортування ТОВ «КСГ «Дніпро» зерна (соняшник, кукурудза, пшениця, ріпак, ячмінь) в адресу ТОВ «Компанія «Грейнфілд» за договором поставки № 01/08/18/-1 від 01.08.2018, за період з 03.08.2018 по 31.05.2020, всього в загальній кількості 23 217 тон та на загальну суму 147 678 000,00 грн. (з ПДВ) та відступлення ТОВ «КСГ «Дніпро» права вимоги за договором поставки № 01/08/18-1 від 01.08.2018 до нових кредиторів ТОВ "Ауктіон", ТОВ "Давіс Груп", ТОВ "Торгсіті Груп" та ТОВ "Фітоп".

Також, позивач зазначає про збитки, спричинені його діловій репутації шляхом поширення недостовірної інформації, яка порочить його ділову репутацію і завдає шкоди інтересам юридичної особи, які оцінює у 10 000,00 грн.

У зв`язку із викладеним позивач просить суд:

- визнати інформацію, викладену у листі № 8 від 05.06.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсіті Груп", направленого на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дан-Про" недостовірною та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгсіті Груп" з наступного дня з дня дати набрання рішенням суду в даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, викладену у листі № 8 від 05.06.2020, шляхом відкликання з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дан-Про" зазначеного листа як такого, що містить недостовірну інформацію;

- стягнути з ТОВ "Торгсіті Груп" збитки у розмірі 10 000,00 грн., спричинені діловій репутації ТОВ "Компанія "Грейнфілд", шляхом поширення недостовірної інформації, яка порочить ділову репутацію і завдає шкоди інтересам юридичної особи.

Згідно статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів.

Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна , Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання п. 2, свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких "демократичне суспільство" неможливе.

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, із зазначенням, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (ч. 1 ст. 200 Цивільного кодексу України).

Інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (ч. 1 ст. 1 Закону України "Про інформацію").

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (ст. 5 Закону України "Про інформацію").

Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про інформацію").

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію (ч. 2 ст. 7 Закону України "Про інформацію").

Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями (ч. 2 ст. 200 Цивільного кодексу України).

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (ч. 1 ст. 201 Цивільного кодексу України).

Дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних з особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання (ч. 2 ст. 34 Господарського кодексу України).

Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

При вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації необхідно забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень (ч. 1 ст. 30 Закону України "Про інформацію").

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду (ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію").

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 Цивільного кодексу України).

Юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині (ч. 1 ст. 91 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 91 Цивільного кодексу України право на спростування недостовірної інформації, передбачене ст. 277 Цивільного кодексу України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб`єкта (підприємця).

Юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу (ч. 1 ст. 94 Цивільного кодексу України).

Отже, за змістом ст.ст. 94, 277 Цивільного кодексу України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

З огляду на наведене, позивач має право на недоторканість ділової репутації, а також право на відповідь та на спростування недостовірної інформації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Як встановлено судом, на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дан-Про" від відповідача надійшов лист № 8 від 05.06.2020 (т. 1 а.с. 17).

У вищевказаному листі відповідач зазначив: «За наявною у ТОВ «Торгсіті Груп» інформацією, в тому числі від органів доходів і зборів, підприємство ТОВ «Компанія «Грейнфілд» здійснює реалізацію зерна, яке начебто набувалось ним за договором поставки № 01/08/18-1 від 01.08.2018. Однак, ТОВ «Компанія «Грейнфілд» не здійснювало реальної купівлі даного зерна, за таким договором і ця угода має характер нікчемної (безтоварної), що підтверджується відсутністю оплати від ТОВ «Компанія «Грейнфілд» на нашу користь як кредитора. Таким чином, набуваючи у ТОВ «Компанія «Грейнфілд» зерно невідомого походження, ТОВ "Дан-Про" підпадає під ризики, пов`язані з наслідками та відповідальністю за вчинення нікчемних угод, оскільки всі взаємовідносини з підприємством ТОВ «Компанія «Грейнфілд» погіршать ділову репутацію ТОВ "Дан-Про" та спричинять численні запитання від контролюючих та правоохоронних органів. Отже, зі всією повагою, наголошуємо про доцільність утриматись від купівлі зерна у ТОВ «Компанія «Грейнфілд».»

При цьому, дослідивши зміст листа № 8 від 05.06.2020, судом встановлено, що поширена інформація стосується саме позивача в даній справі, тобто ТОВ «Компанія «Грейнфілд».

Таким чином, є встановленим факт поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, та той факт, що поширена інформація стосується саме позивача в даній справі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Господарський суд зазначає, що 01.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Грейнфілд» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро» (постачальник) було укладено договір постачання № 01/08/18-1 (договір поставки).

Постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, українського походження, врожаю 2018 року (далі - товар) на умовах, зазначених у цьому договорі (п. 1.1. договору).

На виконання умов договору поставки Товариство з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро» поставило позивачу товар (ячмінь, пшениця, ріпак, соняшник, тощо), що підтверджується наявними в матеріалах справи, підписаними сторонами та скріпленими їх печатками специфікаціями до договору поставки, видатковими накладними, а також виставленими рахунками (т. 1 а.с. 22-203, т. 2 а.с. 1-89).

Товарність господарських операцій за договором поставки №01/08/18-1 від 01.08.2018р. підтверджена долученим до матеріалів справи висновком Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ № 2873/2874-20 від 27.08.2020 (т. 2 а.с. 201-231), проведеного за заявою директора ТОВ «Компанія «Грейнфілд» від 10.07.2019.

Відповідно до вказаного висновку на вирішення експерту поставлено наступне питання: Чи підтверджується документально постачання зерна ТОВ «КСГ «Дніпро» в адресу ТОВ «Компанія «Грейнфілд» за договором поставки № 01/08/18/-1 від 01.08.2018 за період з 03.08.2018 по 31.05.2020 та оплати за поставлене зерно з боку ТОВ «Грейнфілд»?

За результатами проведеного експертного дослідження експерт зробив висновок, що документально підтверджується постачання та транспортування ТОВ «КСГ «Дніпро» зерна (соняшник, кукурудза, пшениця, ріпак, ячмінь) в адресу ТОВ «Компанія «Грейнфілд» за договором поставки № 01/08/18/-1 від 01.08.2018, за період з 03.08.2018 по 31.05.2020, всього в загальній кількості 23 217 тон та на загальну суму 147 678 000,00 грн. (з ПДВ) та відступлення ТОВ «КСГ «Дніпро» права вимоги за договором поставки № 01/08/18-1 від 01.08.2018 до нових кредиторів ТОВ "Ауктіон", ТОВ "Давіс Груп", ТОВ "Торгсіті Груп" та ТОВ "Фітоп".

З наданих позивачем доказів фактичного виконання договору поставки його сторонами, зокрема щодо придбання зерна у ТОВ «КСГ Дніпро», результатів експертного економічного дослідження, вбачається, що всі господарські операції, що досліджені у висновку експерта № 2873/2874-20 від 27.08.2020 є товарними та такими, що виконані фактично.

Враховуючи викладене, в матеріалах справи наявні належні та достовірні докази здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро» Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Грейнфілд» поставки зерна (соняшник, кукурудза, пшениця, ріпак, ячмінь) за договором поставки № 01/08/18/-1 від 01.08.2018.

Таким чином, господарський суд вважає інформацію, викладену у листі Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсіті Груп" № 8 від 05.06.2020 недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності. А з урахуванням заклику щодо утримання від купівлі зерна у ТОВ «Компанія «Грейнфілд» з метою уникнення погіршення ділової репутації ТОВ "Дан-Про" та спричинення численних запитань від контролюючих та правоохоронних органів, така інформація є негативною.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності, дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Статтею 30 Закону України "Про інформацію" передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У цьому контексті потрібно враховувати позицію Європейського суду з прав людини щодо різниці між цими поняттями.

Як зауважив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Нова Газета і Бородянський проти Росії" від 28.03.2013 правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено.

В рішенні у справі "Фельдек проти Словаччини" від 12.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначав, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести.

Господарський суд зазначає, що в даному випадку інформація, поширена відповідачем про позивача не є припущенням чи критикою позивача, її можна перевірити на достовірність, тому вона не є оціночним судженням.

З огляду на зміст поширеної відповідачем інформації щодо позивача, в її системному зв`язку з фактичними обставинами справи, позивачем доведено факт поширення щодо нього негативної та недостовірної інформації, яка принижує його ділову репутацію, і викладене не є оціночним судженням.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч. 4 ст. 277 Цивільного кодексу України).

Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний (ч. 5 ст. 277 Цивільного кодексу України).

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч. 7 ст. 277 Цивільного кодексу України).

Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права .

Господарський суд зазначає, що позивач належними та достовірними доказами довів факт поширення щодо нього недостовірної та негативної інформації відповідачем. Відповідач в свою чергу належними та достовірними доказами не довів, що поширена ним інформація, викладена в листі листа № 8 від 05.06.2020, є достовірною, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Враховуючи викладене, оскільки інформація відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Грейнфілд», викладена у листі Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсіті Груп" № 8 від 05.06.2020, є недостовірною, негативною та такою, що принижує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Грейнфілд», позовні вимоги про визнання інформації, викладеної у листі № 8 від 05.06.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсіті Груп", направленого на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дан-Про" недостовірною та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсіті Груп" з наступного дня з дня дати набрання рішенням суду в даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, викладену у листі № 8 від 05.06.2020, шляхом відкликання з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дан-Про" зазначеного листа як такого, що містить недостовірну інформацію, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з ТОВ "Торгсіті Груп" збитків у розмірі 10 000,00 грн., спричинених діловій репутації ТОВ "Компанія "Грейнфілд", шляхом поширення недостовірної інформації, яка порочить ділову репутацію і завдає шкоди інтересам юридичної особи суд зазначає наступне.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає, зокрема: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 Цивільного кодексу України).

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 5 ст. 23 Цивільного кодексу України).

Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Господарський суд зазначає, що поширенням відповідачем в листі Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсіті Груп" № 8 від 05.06.2020 недостовірної та негативної інформації про позивача стосовно здійснення ним реалізації зерна невідомого походження, що викликає відповідні ризики, погіршить ділову репутацію ТОВ "Дан-Про" та спричинить численні запитання від контролюючих та правоохоронних органів, а також закликом щодо утримання від купівлі зерна у ТОВ «Компанія «Грейнфілд», позивачу завдано моральної шкоди внаслідок приниження ділової репутації через дискредитацію способу ведення його господарської (підприємницької) діяльності, підрив довіри до діяльності підприємства, зниження престижу серед кола споживачів товарів та послуг.

Враховуючи вище викладене, вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 4 204,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати інформацію, викладену у листі № 8 від 05.06.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсіті Груп", направленого на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дан-Про" недостовірною.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгсіті Груп" з наступного дня з дня дати набрання рішенням суду в даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, викладену у листі № 8 від 05.06.2020, шляхом відкликання з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дан-Про" зазначеного листа як такого, що містить недостовірну інформацію, про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсіті Груп" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 44, ідентифікаційний код 43209775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Грейнфілд" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, бульвар Катеринославський, буд. 2, ідентифікаційний код 36639164) 10 000,00 грн. збитків, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 204,00 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 07.10.2020

Суддя І.В. Мілєва