ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 Справа № 917/1091/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод"

про стягнення 56374,05 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" про стягнення 56374,05 грн. згідно договору № 4318/084048/з/5381/-18/КП-23 постачання природного газу від 11.10.2018р., у тому числі: 47545,30 грн. - пені, 3978,00 грн. - 3% річних, 4850,75 грн. інфляційних; а також 2102,00 грн. судових витрат.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач несвоєчасно здійснював розрахунки за природний газ.

Відповідач у відзиві (вхід. № 8015 від 31.07.2019; т.2, а.с.157-164) повідомив, що:

- відповідач є теплогенеруючою організацією, на виконання постанови Кабінету Міністрів № 217 від 18.06.2014р. «Про порядок затвердження розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання коштів для проведення розрахунків із спеціальним режимом використання» відкрив поточні рахунки із спеціальним режимом використання категоріям споживачів, в тому числі і для підприємств, організацій та інших суб`єктів господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями та уклав договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді з теплопостачальною організацією, а саме з КП «Теплоенерго»;

- відповідно до Постанови № 217 усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та /або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті відповідачем у відповідному банку. Уповноважений банк, в свою чергу здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, що відкриті КП «Теплоенерго» та відповідачем згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, надходять як плата за теплову енергію та/ або комунальні послуги з централізованого опалення, тощо, що затверджуються Комісією НКРЕКП кожного місяця, у даному реєстрі передбачено чіткий % (алгоритм) розчеплення коштів, які надходять від споживачів, в тому числі від підприємств, організацій та інших суб`єктів господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями;

- держава, шляхом запровадження спеціалізованих нормативних актів, виконання яких поклала на свої інститути влади, запровадила новий механізм взаєморозрахунків між відповідачем та позивачем, чим внесла в господарські правовідносини відповідача та позивача, елементи адміністративного та бюджетного права;

- відповідач за поставлений природний газ розрахувався з позивачем в повному обсязі 26.10.2019 року, до закінчення строку дії Договору та зі значною переплатою;

- причиною виникнення заборгованості відповідача перед позивачем за поставку природного газу є несвоєчасна оплата з боку теплопостачальної організації, а саме КП «Теплоенерго»;

- відповідач не може впливати на порядок розрахунків по рахункам із спеціальним режимом використання, оскільки такий здійснюється уповноваженими банками згідно реєстру нормативів встановлених НКРЕКП та Державою.

Відповідач у відзиві прохає зменшити розмір штрафних санкцій на 90 % (т.2, а.с.157-164).

Позивач відповідь на відзив суду не надав. Строк на подання відповіді закінчився 10.09.2020р.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2020 даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (т.2, а.с.131).

Ухвалою господарського суду від 08.07.2020 було залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків (т.2, а.с.133-134). Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (т.2, а.с.139-152).

Ухвалою суду від 17.08.2020 відкрито провадження у справі № 917/1091/20, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (т.2, а.с.153-154).

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 18.08.2020р. (т.2, а.с.155-156).

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", яке надалі змінило назву на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивачем) та відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Крюківський вагонобудівний завод" було укладено договір постачання природного газу № 4318/084048/з/5381/-18/КП-23 від 11.10.2018р. (далі - Договір); (а.с.21-30).

Згідно з п.1.1 Договору позивач, як постачальник, зобов`язався передати у власність відповідачу (споживачу) у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язався прийняти і оплатити цей газ на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Згідно з п.3.1. Договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання - передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Згідно з п.3.7. Договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання -передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному періоді постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Відповідно до п. 6.1. Договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 8.2 Договору встановлено, що в разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п. 10.3. Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років

Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Додатковими угодами № 1 від 26.10.2018р., № 2 від 29.10.2018р. до Договору сторони встановлювали обсяг природного газу, що постачається (т.1, а.с.31-32).

В Додатковій угоді № 3 від 13.11.2018р. до Договору внесли зміни в п.6 Договору щодо порядку та умов проведення розрахунків, зазначивши таке:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, вставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання (т.1, а.с.33-34).

В Додатковій угоді № 4 від 06.12.2018р. до Договору сторони виклали розділи 1-12 Договору в наступній редакції:

- п. 1.1. Договору -постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

- п. 1.2. Договору - природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

- п. 3.8. Договору - приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

- п. 5.1. Договору - остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

- п. 5.3. Договору - оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений і постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання. Кошти, які надійшли від споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий установі уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором. Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника

- п.7.2. Договору - у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

- п.9.3. Договору - строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (т.1, а.с.35-43).

В Додаткових угодах № 5 від 19.03.2019р., № 6 від 20.03.2019р. до Договору сторони встановлювали строки застосування пунктів Договору та визначили об`єми постачання природного газу (т.1, а.с.44-45).

В Додатковій угоді № 7 від 29.03.2019р. до Договору сторони внесли зміни щодо назви постачальника - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (т.1, а.с.46).

В Додаткових угодах № 8 від 22.04.2019р., № 9 від 24.04.2019р. до Договору сторони узгодили об`єми постачання природного газу (т.1, а.с.47-49).

В Додатковій угоді № 10 від 24.05.2019р. до Договору зазначено, що сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років; а також встановлено стро дії Договору в частині постачання газу - до 30.09.2019р. включно (т.1, а.с.50-52).

В Додаткових угодах № 11 від 29.05.2019р., № 12 від 25.06.2019р., № 13 від 25.07.2019р., № 14 від 29.08.2019р., № 15 від 30.08.2019р., № 16 від 12.09.2019р., № 17 від 27.09.2019р. до Договору сторони узгодили об`єми постачання та якісні показники природного газу (т.1, а.с.53-59)

На виконання умов Договору позивач поставив у власність відповідачу впродовж жовтня 2018р. - травня 2019 та вересня 2019 природний газ на загальну суму 2174810,55 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2018 на суму 79941,79 грн., від 30.11.2018 на суму 323308,70 грн., від 31.12.2018 на суму 462649,90 грн., від 31.01.2019р. на суму 611224,64 грн., від 28.02.2019р. на суму 363759,70 грн., від 31.03.2019р. на суму 263223,32 грн., від 30.04.2019р. на суму 62651,92 грн., від 31.05.2019р. на суму 7531,54 грн., від 30.09.2019р. на суму 519,04 грн.(т.1, а.с.60-68).

В розрахунку позивач зазначив, що відповідач сплатив 2174810,55 грн. вартості газу (т.1, а.с.20).

В підтвердження проведених відповідачем оплат позивач надав: бухгалтерську виписку з балансового рахунку сальдо по підприємству та випискою по операціях з 01.01.2018 - 31.03.2020р., лист відповідача від 27.02.2019р. про зарахування переплати у сумі 461269,15 грн., як оплата за газ поданому договору, виписки банку по особовому рахунку позивача про проведення оплат за газ (т.1, а.с.69-250; т.2, а.с.1-128).

Позивач у позові посилається на те, що відповідач порушив строки оплати, встановлені пунктом 6.1 Договору. На підставі чого позивач нарахував відповідачу 47545,30 грн. - пені, 3978,00 грн. - 3% річних, 4850,75 грн. - інфляційних.

Нарахування пені та 3% річних проведені позивачем за період 27.11.2018р. - 07.02.2019р. - за несвоєчасну оплату газу поставленого у жовтні 2018р., за період 27.12.2018р. - 20.02.2019р. - за несвоєчасну оплату газу поставленого у листопаді 2018р., за період 26.01.2019р. - 24.02.2019р. - за несвоєчасну оплату газу поставленого у грудні 2018р., за період 26.02.2019р. - 17.03.2019р. - за несвоєчасну оплату газу поставленого у січні 2019р., за період 26.03.2019р. - 16.04.2019р. - за несвоєчасну оплату газу поставленого у лютому 2019р., за період 26.04.2019р. - 30.06.2019р. - за несвоєчасну оплату газу поставленого у березні 2019р., за період 28.05.2019р. - 30.06.2019р. - за несвоєчасну оплату газу поставленого у квітні 2019р., за період 26.06.2019р. - 30.06.2019р. - за несвоєчасну оплату газу поставленого у травні 2019р. (т.1, а.с.15-20).

Нарахування інфляційних проведені позивачем за період лютий 2018р. - січень 2019р. - за несвоєчасну оплату газу поставленого в жовтні 2018р., за період січень 2019р. - за несвоєчасну оплату газу поставленого в листопаді 2018р., за період травень 2019р. - червень 2019. - за несвоєчасну оплату газу поставленого в березні 2019р. (т.1, а.с.15-20).

При вирішенні спору суд враховує наступне.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст. 193 ГК України.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені).

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Перевіривши правильність розрахунку пені, суд встановив, що її розмір та період її нарахування відповідає вимогам п. 6 ст. 232 ГК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", умовам Договору та не перевищує розміру подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, тому вимоги в цій частині є обґрунтованими і правомірними.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд відхиляє х наступних підстав.

В постанові Об`єднаної палати Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 31.05.2019 року в справі № 924/296/18 зазначено, що правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулівного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.

В п. 1.2. Договору вказано, що природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Тобто, природний газ, що постачався за цим Договором, не був призначений для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Відносини відповідача з іншими господарюючими суб`єктами можуть бути врегульовані на договірній основі.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом приймається до уваги правова позиція Верховного Суду щодо наявності підстав для стягнення пені з теплопостачальних підприємств за прострочення оплати газу, використаного для виробництва теплової енергії, що споживалася бюджетними установами, яка викладена у постановах від 10.04.2019 року в справі № 905/1005/18, від 24.07.2019 року в справі № 915/985/18, від 22.07.2019 року в справі № 922/3612/12, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 05.03.2019 року в справі № 923/536/18.

У даній справі газ постачався згідно з п.1.2. Договору виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

В актах приймання-передачі природного газу також сторонами зазначено, що газ передано для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Таким чином наявні підстави для стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання з оплати природного газу.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за Договором позивачем правомірно нараховано 47545,30 грн. пені

Відповідач у відзиві подав клопотання (вхід. № 9227 від 28.08.2020р.) про зменшення пені на 90% (т.2 а.с.157-164).

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на те, що вартість поставленого природного газу була оплачена повністю, відповідач не міг впливати на стан розрахунків, відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд встановив, що заявлена до стягнення сума пені не є завеликою, відповідач не надав жодних доказів в підтвердження неможливості сплати вказаної суми пені чи доказів, що свідчать про його тяжке фінансове становище.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про зменшення пені не задовольняється судом.

Позивачем на підставі ст. 625 ЦК України правомірно нараховано 3978,00 грн. - 3% річних, 4850,75 грн. - інфляційних.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № від 23.06.2020р. (т.1, а.с.10). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 24.06.2020. (т.2, а.с.132).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" (вул. І.Приходька, буд. 139, м. Кременчук, Полтавська область, 39621; ідентифікаційний код 05763814) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код 20077720) 47545грн. 30 коп. пені, 4850грн. 75 коп. - інфляційних, 3978грн. 00 коп. - 3% річних, 2102 грн. 00 коп. - відшкодування витрат на сплату судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата складення повного судового рішення: 05.10.2020.

Суддя Т. М. Безрук