ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.09.2020 Справа № 920/679/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю., розглянувши матеріали справи №920/679/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Беєве» (42512, Сумська область, Липоводолинський район, с. Беєве, вул. Шевченка, 10, ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім «ІнтерАгроСтандарт» (40007, м. Суми, вул. Харківська, 111, код ),

про стягнення 781 802 грн. 37 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача: Маківський В.О;

від відповідача: Вовк О.В.;

Секретар судового засідання Саленко Н.М.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 10.07.2020 провадження у справі №920/679/20 відкрито за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 30.07.2020.

У судовому засіданні 30.07.2020 оголошено перерву в розгляді справи до 25.08.2020.

Згідно з ухвалою суду від 25.08.2020 було закрите підготовче провадження у справі №920/679/20, розгляд справи по суті призначено на 24.09.2020.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 781 802 грн. 37 коп., з яких: 739 378 грн. 99 коп. попередньої оплати, 42 423 грн. 38 коп. пені, нарахованих відповідно до договору поставки №2019-1311/01 від 13.11.2019, а також просить витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у відзиві від 05.08.2020 №2020-08-05/02 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не подано належних доказів виконання умов договору в частині надсилання відповідачу транспортної інструкції, тому неможливо визначити дотримання строку поставки відповідачем, а отже нарахування штрафних санкцій є безпідставним та необґрунтованим.

У відповіді від 21.08.2020 на відзив позивач зазначає, що позивачем було подано відповідачу транспортну інструкцію, а тому граничним строком поставки товару слід вважати строк, визначений у п. 6. Додатку №1 до договору поставки, а саме до 27.02.2020, а отже просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своєї позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши та дослідивши докази по справі, суд встановив:

13 листопада 2019 р. між ТОВ «Беєве» і ТОВ «Торговий Дім «ІнтерАгроСтандарт» було укладено договір поставки №2019-1311/01 (далі за текстом «Договір»), відповідно до умов якого відповідач зобов`язується поставити і передати у власність позивача хімічну продукцію (товар), а позивач зобов`язується належним чином прийняти та оплатити Товар у сумі, строки та на умовах визначених Договором.

Згідно з п. 3.1. Договору відповідач зобов`язувався поставити позивачу товар на умовах, що визначаються у Додатках до Договору у відповідності до правил «ІНКТОРЕМС» в редакції 2010 року.

Умови поставки товару узгоджені сторонами у розділі 3 Договору:

Поставка товару відбувається на підставі транспортної інструкції покупця, яка є невід`ємною частиною виконання договору і документом, що підтверджує наміри покупця в отриманні товару, та надається постачальнику в письмовій (електронній) формі за 3 (дні) до поставки з обов`язковим зазначенням: номера та дати договору поставки товару; найменування вантажоодержувача, його місцезнаходження, ідентифікаційного коду (коду ЄДРПОУ) та коду по залізниці; найменування, асортименту та кількості товару, виду упаковки (тари); строків (термінів) поставки; адреси місця призначення, куди має бути поставлено товар; автопідприємства та реквізити автотранспорту (в разі перевезення товару за рахунок покупця); назви та коду станції (в разі перевезення товару залізничним транспортом, при умові, що передачу товару перевізникові має здійснити постачальник) (п. 3.5. договору).

Відповідно до п. 3.6. договору, якщо постачальник протягом 7 робочих днів з моменту отримання транспортної інструкції покупця не надав останньому відмову в прийнятті такої транспортної інструкції до виконання, вважається, що транспортна інструкція покупця узгоджена сторонами і постачальник прийняв її до виконання.

За умовами п. 3.7. договору, зобов`язання постачальника по поставці товару вважаються виконаними та право власності на товар від постачальника до покупця переходить в момент поставки товару.

Моментом поставки товару вважається: у випадку передачі товару на складі постачальника (виробника) - момент відвантаження товару покупцю або перевізнику; у випадку відвантаження залізничним транспортом - момент проставляння штемпельної відмітки на залізничній накладній.

Датою поставки товару вважається дата видаткової накладної (п. 3.8. договору).

Згідно із п. 5.1. договору, покупець здійснює оплату за товар в українських гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно рахунку-фактури у порядку та строки, що визначені у додатках, які є невід`ємною частиною цього договору.

Зі змісту Додатку №1 від 13.11.2019 року до Договору вбачається, що відповідач узяв на себе зобов`язання поставити позивачу наступний товар:

- Аміачна селітра в біг-бегах у кількості 200,000 тон на загальну суму (без ПДВ) 1195000,00 грн.;

- Карбамід марка Б в біг-бегах 700 кг у кількості 300,300 тон на загальну суму (без ПДВ) 2072070,00 грн.

Усього товару на загальну суму (з ПДВ) - 3920484,00 грн.

У п.4 Додатку №1 до Договору сторони домовились про те, що оплата за товар здійснюється на поточний банківський рахунок відповідача наступним чином: 100% - попередня оплата вартості Товару до 14.11.2019 року.

Згідно з п.6 Додатку №1 до Договору термін поставки товару - до 27.02.2020 року, на підставі транспортної інструкції позивача, погодженої відповідачем, але не раніше виконання позивачем вимог цього Додатку до Договору щодо попередньої оплати вартості товару.

З матеріалів справи вбачається, що 13 листопада 2019 року відповідач виставив позивачу рахунок на оплату №2949 на суму 3920484,00 грн. за 200 тон аміачної селітри та 300,3 тони за карбаміду марки Б, авансовий платіж, який підлягав оплаті до 14.11.2019.

13 листопада 2019 року ТОВ «Беєве» перерахувало на рахунок ТОВ «ТД «Інтерагростандарт» 2296770,00 грн відповідно до платіжного доручення №552 та №553; 14 листопада 2019 року ТОВ «Беєве» перерахувало на рахунок ТОВ «ТД «Інтерагростандарт» 1623714,00 грн відповідно до платіжного доручення №558.

Таким чином, у період з 13 по 14 листопада 2019 позивачем було перераховано на рахунок відповідача 3920484 грн в якості попередньої оплати вартості товару згідно додатку №1 до Договору.

На виконання умов Договору відповідач у період з 10 лютого по 17 лютого 2020 року відповідно до видаткових накладних: №ТД 0210 - 01, ТД 0210 - 02, ТД 0210 - 03, ТД 0210 - 04, ТД 0211 -25, ТД 0211 - 26, ТД 0211 -27, ТД- 0211 - 28, ТД 0214 - 01, ТД 0214 - 02, ТД 0214 - 03, ТД 0214 - 04, ТД 0217 - 10, ТД 0217 - 09, ТД 0217 - 11, ТД 0217-08 відповідач поставив ТОВ «Беєве» 200 тон аміачної селітри на загальну суму (з ПДВ) 1 434 000 гривень.

19 лютого 2020 року на підставі видаткових накладних №ТД 0219-23, ТД 0219-24, ТД 0219-25, ТД 0219-26 та товаротранспортних накладних №ТД 0219-23, ТД 0219-24, ТД 0219-25, ТД 0219-26 - Відповідач поставив Позивачу 48 тон Карбаміду в біг-бегах.

13 квітня 2020 року на підставі видаткових накладних №ТД 0413-09, ТД 0413-10, ТД 0413-11, 0413-12 та товаротранспортних накладних №ТД 0413 - 09, ТД 0413-10, ТД 0413 - 11, 0413-12 - відповідач поставив позивачу 48 тон Карбаміду (сечовина) в біг-бегах.

14 квітня 2020 року на підставі видаткових накладних №ТД 0414-03, ТД 0414-04, ТД 9414 - 05, ТД 0414 - 07, ТД 0414 - 09 та товаротранспортних накладних №ТД 0414-03, ТД 0414-04, ТД 9414 - 05, ТД 0414 - 07, ТД 0414 - 09 - відповідач поставив Позивачу 56,1 тон Карбаміду (сечовина) в біг-бегах.

ТОВ «ТД» «ІнтерАгроСтандарт» поставило ТОВ «Беєве» 152,1 тони карбаміду на загальну суму (з ПДВ) 1259388,00 грн.

Таким чином, всього відповідно до Додатку №1 до Договору ТОВ «ТД «Інтерагростандарт» поставив ТОВ «Беєве» товарів на загальну суму 2693388,00 грн.

Позивач зазначає, що оскільки станом на 17.04.2020 року вартість непоставленого товару становила 1227096,00 грн, на адресу відповідача був направлений лист №19, в якому просив відповідача повернути вказану суму грошових коштів за непоставлений товар Карбамід марка Б в біг-бегах 700 кг в кількості 148,2 т.

23 квітня 2020 року на рахунок ТОВ «Беєве» відповідач перерахував 150000,00 грн за непоставлений товар згідно з платіжним дорученням №9265 від 23 квітня 2020.

21 травня 2020 року на адресу Відповідача був направлений лист претензія, в якому пропонувалося у позасудовому порядку вирішити спір який склався між сторонами, проте відповідь на зазначений лист отримана позивачем не була.

02.06.2020 року між ТОВ «Беєве» і ТОВ «ТД «Інтерагростандарт» було підписано акт звірки взаєморозрахунків. При цьому, із суми заборгованості, яка станом на 02.06.2020 року становила 1 077 096 гривень, шляхом взаємозаліку, було виключено заборгованість ТОВ «Беєве» перед відповідачем за іншими зобов`язаннями, яка становила 337 717,01 грн.

Таким чином, ТОВ «ТД «Інтергагростандарт» не поставило ТОВ «Беєве» товар на загальну суму 739 378,99 грн, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 739378,99 грн заборгованості.

В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач вказує на те, що позивач не виконав договірних зобов`язань в частині надання постачальнику транспортної інструкції, що унеможливило постачання товару.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, відхиляючи заперечення відповідача, суд виходить з наступного:

За змістом ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно зі ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Визначене частиною другою статті 693 ЦК України право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати за своїм змістом є правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем з поставки товару.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 613 Цивільного кодексу України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання.

Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Судом встановлено, що факт перерахування позивачем відповідачу коштів у строки, встановлені договором в сумі 3920484,00 грн. підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням. В свою чергу, в письмових матеріалах справи містяться докази поставки відповідачем позивачу товару на суму 2693388,00 грн.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17, від 30.01.2019 у справі №905/2324/17 та 05.03.2019 у справі №910/1389/18.

Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься акт звірки взаєморозрахунків за період: 01.06.2020-02.06.2020 на суму 739378,99 грн., який підписаний належним чином представниками сторін та скріплений їх печатками, що суд розцінює як визнання відповідачем зазначеної суми боргу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 739378,99 грн. попередньої оплати по Договору є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача 42423,38 грн. пені, нарахованої за період з 28.02.2020 по 25.06.2020 відповідно до вимог п. 6.2. Договору, яким передбачено, що за прострочення поставки товару Постачальник сплачує Покупцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який стягується пеня, від вартості непереданого товару за кожний календарний день прострочення.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частин другої та третьої статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги в цій частині тим, що ТОВ «Беєве» повністю та у встановлені строки виконало обов`язок щодо попередньої оплати вартості товару, однак відповідач, в порушення вимог п.6 додатку №1 до договору поставки №2019 - 1311/01 від 13.11.2019, станом на 27.02.2020 року не поставив товар у визначений обсягах.

Відповідач, у свою чергу, обґрунтовує свої заперечення в цій частині тим, що позивач не вчинив всіх необхідних дій, передбачених умовами Договору (п. 3.5.) та додатками до нього, а отже строк виконання зобов`язання щодо поставки товару не настав.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо притримання грошових коштів в якості відповідальності позивача за невиконання умов договору в частині відсутності транспорту під завантаження, оскільки у п. 6.6. Договору сторони домовились про те, що за необґрунтовану відмову покупця від приймання товару останній зобов`язаний сплатити постачальнику штраф в розмірі 5% від вартості товару, від якого він відмовився та компенсувати всі понесені постачальником збитки, пов`язані з поставкою даного товару, а в матеріалах справи відсутні письмові докази будь-яких письмових звернень відповідача з цього приводу на адресу позивача.

Як було встановлено судом вище відповідно до п. 3.5. Договору поставка товару відбувається на підставі транспортної інструкції покупця, яка є невід`ємною частиною виконання договору і документом, що підтверджує наміри покупця в отриманні товару, та надається постачальнику в письмовій (електронній) формі за 3 (дні) до поставки з обов`язковим зазначенням: номера та дати договору поставки товару; найменування вантажоодержувача, його місцезнаходження, ідентифікаційного коду (коду ЄДРПОУ) та коду по залізниці; найменування, асортименту та кількості товару, виду упаковки (тари); строків (термінів) поставки; адреси місця призначення, куди має бути поставлено товар; автопідприємства та реквізити автотранспорту (в разі перевезення товару за рахунок покупця); назви та коду станції (в разі перевезення товару залізничним транспортом, при умові, що передачу товару перевізникові має здійснити постачальник).

Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься копія транспортної інструкції №9 від 03.02.2020, яка підписана з боку позивача та не підписана з боку відповідача.

В той же час, в матеріалах справи відсутні належні докази її надсилання на адресу відповідача саме за 3 (дні) до поставки, а до копії зазначеної інструкції позивачем додано копію поштового конверту, на якому зазначено дату оформлення відправлення на адресу відповідача 03.07.2020. Крім того, в матеріалах справи міститься опис вкладення до відправлення на адресу відповідача транспортної інструкції від 03.02.2020, датований 21.08.2020.

Відповідно до п.6.3. Договору постачальник звільняється від відповідальності за прострочення поставки товару у випадку прострочення оплати товару покупцем або якщо покупець не одержав товар зі своєї вини в строки, встановлені цим Договором.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження надсилання/вручення транспортної інструкції відповідачу на виконання вимог п. 3.5. Договору, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 42423 грн. 38 коп. пені, нарахованої за період з 28.02.2020 по 25.06.2020, є неправомірними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору в розмірі 11093 грн. 78 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім «ІнтерАгроСтандарт» (40007, м. Суми, вул. Харківська, 111, код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Беєве» (42512, Сумська область, Липоводолинський район, с. Беєве, вул. Шевченка, 10, ) 739378 грн. 99 коп. заборгованості, 11093 грн. 78 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення підписаний 05.10.2020

Суддя О.Ю. Соп`яненко