ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"30" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2786/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

розглянувши заяву Заступника прокурора Одеської області про забезпечення позову /вх. № 2-3793/20 від 28.09.2020 року/ у справі № 916/2786/20

за позовом: Заступника прокурора Одеської області /, адреса - 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, e-mail: od.gp.gov.ua/ в інтересах держави в особі:

1. Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» /, адреса - 65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1-б, e-mail: /

2. Одеської міської ради /, адреса - 65004, м. Одеса, пл. Думська, 1, e-mail: /

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕРЦ» /, адреса - 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 2-а, e-mail: /

про стягнення безпідставно утриманих грошових коштів у розмірі 37 514 949,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.09.2020 року Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» та Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою /вх. № 2855/20 від 28.09.2020 року/ до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕРЦ» про стягнення безпідставно утриманих грошових коштів у розмірі 37 514 949,08 грн.

Позовні вимоги Заступник прокурора Одеської області обґрунтовує тим, що відповідач у порушення умов договору № 161130-01 від 30.11.2016 року самостійно, без направлення платіжних вимог замовнику, у момент обробки інформації про платежі утримував кошти, що надходили від населення у якості сплати послуг за надання теплової енергії.

Ухвалою суду від 29.09.2020 року відкрито провадження у справі № 916/2786/20 та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Разом із позовною заявою Заступник прокурора Одеської області подав заяв про забезпечення позову /вх. № 2-3793/20 від 28.09.2020 року/, в якій просить накласти арешт на кошти товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕРЦ» в межах суми позову, а саме 37 514 949,08 грн., які знаходяться на всіх належних ТОВ «ФК «ГЕРЦ» рахунках та накласти арешт на все майно, яке належить останньому; заборонити відповідачу на час розгляду справи утримувати кошти, що надходять на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий у філії Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», м. Одеса, МФО 328845 для групи «населення» НОМЕР_1 .

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову Заступник прокурора Одеської області посилається на можливість зриву опалювального сезону унаслідок наявної заборгованості перед гарантованим постачальником природного газу. У зв`язку із чим з метою забезпечення фактичного та реального виконання судового рішення у разі задоволення позову просить на підставі ст.ст. 136-137 ГПК України вжити заходи забезпечення позову.

29.09.2020 року на адресу суду надійшла заперечення відповідача проти заяви про забезпечення позову /вх. № 25790/20/, в яких ТОВ «ФК «ГЕРЦ» просить відмовити у задоволенні вказаного клопотання прокурора, оскільки товариство не утримувало жодних грошових коштів, які йому не належать, крім власної комісійної винагороди, передбаченої умовами договору. Відповідач зазначає, що товариство зверталося до судового експерта, яким зроблено висновок щодо відсутності нормативного підтвердження наявності збитків у вигляді втрати активів КП «ТМО» через неперерахування ТОВ «ФК «ГЕРЦ» винагороди за надані фінансові послуги з приймання та переказу коштів у рамках договору за період з 01.02.2018 року по 30.04.2020 року в сумі 37 242 420,79 грн.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст. 137 ГПК України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 137 ГПК України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Частиною 4 ст. 137 ГПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9).

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися із предметом та підставами позову, а особа, яка заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акта.

Судом встановлено, що 30.11.2016 року між КП «Теплопостачання міста Одеси» та ТОВ «ФК «ГЕРЦ» укладено договір № 161130-01 предметом якого, згідно п. 1.1 є надання виконавцем замовнику фінансових послуг з приймання та переказу коштів, сплачених платниками через автоматизовану систему приймання і обліку комунальних платежів (АСОКП), що належить виконавцю.

Платник - абонент заявника (фізична або юридична особа), який сплачує послуги замовника через виконавця.

Відповідно до п. 1.7 договору, ТОВ «ФК «ГЕРЦ», відповідно до отриманих дозволів та ліцензій здійснює виключний вид діяльності - прийом платежів та переказ коштів. Фінансова компанія не здійснює послуг, що надаються отримувачем платежу (Замовнику) платнику. Правовідносини, що виникають між платником та отримувачем платежу (замовником) виникають, змінюються та припиняються виключно між платником та отримувачем платежу (замовником).

Матеріали справи містять ряд письмових претензій про повернення безпідставно утриманих коштів, що спрямовувались на адресу відповідача у період з січня 2020 року по липень 2020 року.

Обставини порушення умов договору в частині безпідставного неперерахування усіх коштів на рахунки КП «ТГО» були встановлені рішенням Господарського суду Одеської області від 05.07.2018 року у справі № 916/316/18, залишеним без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 року.

Разом із тим, судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/1350/18, провадження у якій закрито у зв`язку із затвердженням судом мирової угоди, укладеної між сторонами. Також на разі у провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа № 916/1224/20 щодо розірвання договору № 161130-01 від 30.11.2016 року.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд зауважує, що факт ухилення відповідача від виконання зобов`язань за спірним договором не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, а невиконання зобов`язань відповідачем є предметом спору, що потребує доведення, тому не можна розглядати твердження прокурора, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову.

Доводи відповідача, викладені у запереченнях проти заяви про забезпечення позову за своєю суттю є запереченнями по суті позовних вимог, оцінку яким судом буде надано в ході розгляду справи.

За правилами ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що при вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а саме внаслідок вжиття відповідних заходів забезпечення позову можуть настати тяжкі наслідки для господарської діяльності як для відповідача, так і для платників, якими є абоненти заявника (фізичні або юридичні особи), які сплачують послуги замовника через виконавця за допомогою системи «АСОКП» (автоматизована система приймання і обліку комунальних платежів).

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 76 ГПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З урахуванням вказаного, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення заяви прокурора та вжиття заходів забезпечення позову, оскільки саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

У зв`язку з чим, приймаючи до уваги ненадання прокурором на виконання положень ч. 1 ст. 74 ГПК України належних доказів ухилення відповідача від виконання судового рішення, суд вважає, що вимоги прокурора про забезпечення позову є необґрунтованими, а відтак заява Заступника прокурора Одеської області про забезпечення позову /вх. № 2-3793/20 від 28.09.2020 року/ у справі № 916/2786/20 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 136, 137, ч. 8 ст. 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Заступника прокурора Одеської області про забезпечення позову /вх. № 2-3793/20 від 28.09.2020 року/ у справі № 916/2786/20

Повний текст ухвали складено та підписано 30.09.2020 р.

Ухвала набрала законної сили 30.09.2020 року та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 254, 255 ГПК України.

Суддя Н.Д. Петренко