ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

29 вересня 2020 рокуСправа № 912/2213/20

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., розглянувши заяву ТОВ "Негабарит-Сервіс" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 3102/2020 від 23.09.2020) у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар - Україна Плюс"

про стягнення 35 629,08 грн,

ВСТАНОВИВ: до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" (далі - ТОВ "Негабарит-Сервіс") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" (далі - ТОВ "Агродар-Україна Плюс") про стягнення заборгованості за понаднормативний простій автомобіля у сумі 35 629,08грн, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві ТОВ "Негабарит - Сервіс" зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи: судовий збір - 2 102,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 4 000,00 грн.

01.09.2020 від відповідача у справі надійшла заява, якою повідомлено суд про намір надати суду клопотання про компенсацію витрат на правничу допомогу з доказами понесених витрат (вх. №10927/2020 від 01.09.2020).

10.09.2020 від відповідача у справі надійшло клопотання про компенсацію витрат на правову допомогу, з доказами на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу (вх. №2948/2020 від 10.09.2020).

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 07.09.2020 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Агродар - Україна Плюс" на користь ТОВ "Негабарит-Сервіс" заборгованість за понаднормативний простій автомобіля у сумі 11 999,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 714,68 грн. В решті вимог відмовлено.

Однак, судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат в частині покладення на позивача витрат відповідача, понесених останнім на професійну правничу допомогу, заяву про що була подана відповідачем під час судового розгляду справи, до постановляння судового рішення у даній справі.

Враховуючи наведене вище, за заявою відповідача у справі та наданими відповідними доказами, поданими останнім до постановляння рішення суду, господарським судом додатковим рішенням від 21.09.2020 стягнуто з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 2020,80 грн.

23.09.2020 від позивача у справі надійшла до суду заява від 10.09.2020 за № 1772 (вх. № 310282020 від 23.09.2020), в якій позивач просить вирішити питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу стороні позивача; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн.

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 ГПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив: заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

З огляду на зазначену вище норму процесуального закону - першою заявою позивача по суті справи є позовна заява, однак, у позові позивачем не наведено попереднього розрахунку витрат на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві позивач зазначив лише орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу - 4000,00 грн, без наведення їх розрахунку, без зазначення обсягу робіт, які зобов`язувався надати адвокат, їх вартості, інших даних відповідно до ст. 124 ГПК України.

Більш того, наданий до суду позивачем 03.08.2020 договір про надання правової допомоги № 1 від 24.02.2020 також не містить в собі, ані обсягу послуг, ані їх вартість, а також розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, позивач не скористався своїм правом подати до суду, у позові попереднього розрахунку суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови ТОВ "Негабарит-Сервіс" у відшкодуванні витрат останнього на професійну правову допомогу та в ухваленні відповідного додаткового рішення у справі.

Крім того, господарський суд враховує також зміст ст. 221 ГПК України, відповідно до якої, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 244 ГПК України).

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (ч. 5 ст. 244 ГПК України).

Подана до суду позивачем заява від 10.09.2020 за № 1772 (вх. №3102/2020 від 23.09.2020) за своєю суттю є заявою про прийняття додаткового рішення у справі щодо вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

В супереч положень ч. 8 ст. 129 ГПК України, позивачем до прийняття рішення у справі до суду не подано доказів на підтвердження розміру понесення судових витрат на професійну правничу допомогу. Такі докази, а саме: акт приймання-передачі наданих послуг та платіжне доручення до суду позивачем направлено після прийняття судом рішення (07.09.2020) - 10.09.2020, до закінчення строку, визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Однак, з аналізу норм процесуального закону, а саме ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 ГПК України вбачається, що застосування даних положень зумовлено наявністю обов`язкової обставини, за змістом якої, право сторони на подання до суду доказів понесених у справі судових витрат після ухвалення рішення суду виникає лише після відповідної заяви сторони, зробленої до закінчення судових дебатів.

Позивачем зазначених вище норм процесуального закону не було дотримано, оскільки така заява останнім до постановляння рішення у справі зроблена не була, що позивачем не заперечується.

При цьому, безпідставними вважає господарський суд доводи позивача в тій частині, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, під час якого судові дебати не проводяться, оскільки зазначена обставина не звільняє сторону від дотримання вимог, визначених процесуальних законом (ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 ГПК України). Разом з цим, позивач не був позбавлений права та можливості, приймаючи безпосередньо участь у судовому розгляді справи (07.08.2020, 07.09.2020), до постановляння рішення у справі зробити суду відповідну заяву, як таку, що передбачає закон.

Враховуючи зазначене вище, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача та відмову у прийнятті судом додаткового рішення у справі в частині вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 221, 233, 235, 236-241, 244, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" у задоволенні заяви щодо вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу шляхом прийняття додаткового рішення (вх. №3102/2020 від 23.09.2020).

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строк, визначені нормами Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали направити сторонам, а саме:

Товариству з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" за адресою: 45034, Волинська обл., Ковельський р-н, смт. Люблинець, вул. Заводська 7 А;

Товариству з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" за адресою: 25006, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, буд. 84, кім. 414.

Суддя Л.С. Вавренюк