РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2020Справа № 910/15635/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Макарчук С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом CONFORMITY INVEST LIMITED до Товариства з обмеженою відповідальністю "Софія Інвестмент", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Прінт інжінірінг" про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за участю представників позивача - Ткаченко І.В., ордер КС №170491 від 09.12.2019 року, відповідача - Списа О.І., ордер КС №698562 від 19.11.2019 року, третьої особи - Лук`янова І.В., керівник,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Прінт інжінірінг" №19-12-2016 від 19.12.2016 року, що укладений між позивачем та відповідачем на підставі ст.ст. 202, 215, 237, 241 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 року відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 11.12.2019 року.

11.12.2019 року позивачем через канцелярію суду надано заяву про зміну підстав позову, в якій позивач до вказаних в позовній заяві підстав додав нові підстави позову, яка прийнята судом до розгляду.

13.01.2020 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд в позові відмовити з тих підстав, що оспорюваний договір було укладено у відповідності до закону та позивачем не доведено тих обставин з якими закон пов`язує визнання оспорюваного договору недійсним.

23.01.2020 року позивачем через канцелярію суду надано заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі № 910/17946/19 за позовом CONFORMITY INVEST LIMITED до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг", третя особа ТОВ «СОФІЯ ІНВЕСТМЕНТ» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасника ТОВ "Прінт Інжінірінг", які оформленні протоколом №75 від 19.12.2016 року.

Згідно п. 5 ст. 1 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Разом із тим позивачем у наданій заяві не доведено об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення справи № 910/17946/19, а тому у задоволені заяви позивача про зупинення провадження судом відмовлено.

29.01.2020 року позивачем через канцелярію суду надано відповідь на відзив.

29.01.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву на 19.02.2020 року.

13.02.2020 року відповідачем через канцелярію суду надано заперечення на відповідь на відзив позивача.

18.02.2020 року третьою особою через канцелярію суду надано пояснення у справі разом із клопотання про витребування доказів, в якому третя особа просила суд:

- витребувати у Головного управління Державної податкової служби у м. Києві належним чином засвідчену копію фінансової звітності відповідача за 2016 та 2017 роки;

- витребувати у відповідача належним чином засвідчену копію фінансової звітності відповідача за 2016 та 2017 роки.

Згідно ч. 1 ст. 80 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України, у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Проте, позивачем не зазначено які обставини, може підтвердити фінансова звітність відповідача за 2016 та 2017 роки, або аргументи, які вона може спростувати, які входять до предмету доказування у даній справі, а тому у задоволенні клопотання третьої особи про витребування доказів судом відмовлено.

19.02.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву на 26.02.2020 року.

26.02.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву на 16.03.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.04.2020 року.

Судове засідання 15.04.2020 року було знято з розгляду без визначення дати наступного судового засідання у зв`язку з попередженням виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2020 року судове засідання призначено на 16.09.2020 року.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом позову є вимога позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Прінт інжінірінг" №19-12-2016 від 19.12.2016 року, що укладений між позивачем та відповідачем з тих підстав, що він є безоплатним, оскільки оплата за договором відповідачем так і не здійснена, представник позивача - ОСОБА_1 уклала оспорюваний договір з перевищенням повноважень та оспорюваний правочин є вочевидь економічно недоцільний для позивача та укладений шляхом злочинної домовленості представника позивача з представником відповідача.

Судом встановлено, що 19.12.2016 року між CONFORMITY INVEST LIMITED («КОНФОРМІТІ ІНВЕСТ ЛІМІТЕД») (зареєстрована у Великобританії за законодавством Сполученого Королівства під реєстраційним № 6029997) в особі гр. ОСОБА_1 , яка діє на підставі довіреності від 24.11.2016 року (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СОФІЯ ІНВЕСТМЕНТ» в особі директора ОСОБА_3 , який діє на підставі статуту (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ» №19-12-2016, за умовами якого (п. 1.1. договору) продавець зобов`язується передати покупцю, а покупець зобов`язується прийняти корпоративні права на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ», , місцезнаходження якого: Україна, 04211, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда. 2-Д. приміщення 707, (надалі - товариство). Продавець передає у власність покупця належну йому частку у статутному капіталі товариства в розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) загального розміру статутного капіталу товариства вартістю 11 500 000,00 (одинадцять мільйонів п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок (надалі - частка), в порядку та на умовах, визначених цим договором. Загальна вартість статутного капіталу товариства становить 23 000 000,00 (двадцять три мільйони) гривень 00 копійок.

Згідно п. 5 договору ціна договору визначена вартістю предмета договору та становить суму у 11 500 000 (одинадцять мільйонів п`ятсот тисяч) гривень, що станом на дату укладення договору за курсом НБУ склало 436 747,56 (чотириста тридцять шість тисяч сімсот сорок сім та 56/100) доларів США (п.5. договору). Строк оплати ціни - протягом 120 (ста двадцяти) календарних місяців з дня підписання договору, тобто до 15.12.2026 року (п.5 договору).

Пунктом 70 Таблиці А в додатку до Положення про компанії 1985 (Статут CONFORMITY INVEST LIMITED («КОНФОРМІТІ ІНВЕСТ ЛІМІТЕД») встановлено, що враховуючи положення Закону, меморандум і статті, а також вказівки, надані спеціальним рішенням, керувати діяльністю компанії мають директори, які можуть здійснювати всі права компанії.

Пунктом 71 Таблиці А в додатку до Положення про компанії 1985 визначено, що директори можуть за допомогою довіреності чи іншим чином призначити особу представником компанії для цілей та на умовах, визначених ними, враховуючи повноваження представника передати усі або будь-які повноваження.

Відповідно довіреності від 24.11.2016 року, яка міститься в матеріалах справи, CONFORMITY INVEST LIMITED («КОНФОРМІТІ ІНВЕСТ ЛІМІТЕД») (позивач) уповноважив довірену особу ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , виступати дійсною і законною довіреною особою для та від імені компанії для виконання дій наступного характеру, зокрема:

1. Здійснювати угоди, управляти, виконувати і здійснювати будь-яку комерційну діяльність та дії, які потрібні та необхідні або будь-яким пов`язані або такі, що стосуються діяльності і справ Компанії, і для цієї мети здійснювати дії з цінними паперами будь-якого характеру, пов`язаними з будь-якою діяльністю і справами.

2. Укладати від імені Компанії будь-які угоди (договори, контракти), пов`язані з цінними паперами відповідно до законодавства тієї країни, де здійснюються такі угоди (договори, контракти).

4. Купувати, продавати і обмінювати акції, цінні папери, облігації та інші інструменти фінансового ринку, нерухомість від імені Компанії, реєструвати компанії та дочірні компанії, відкривати філії, представництва, управляти компаніями, а також вступати у партнерські відносини з будь-якими компаніями шляхом внесення цінних паперів в статутний капітал компаній і виконувати усі необхідні дії, пов`язані з виконанням вказаних операцій, наймати людей і виконувати правомірні дії в усіх країна і по всьому світу.

8. Управляти і розпоряджатися усією і будь-якою нерухомістю, якою б вона не була або могла бути, належній Компанії, де б вона не знаходилася б і з чого б вона не складалася, робити висновок і підписувати усі і будь-які законні договори щодо розпорядження та управління майном Компанії; купувати, продавати, дарувати або приймати в дар, передавати в борг, обмінювати, віддавати під заставу і приймати у вигляді забезпечення будь-які рухомі або нерухомі активи Компанії, а також цінні папери, здійснювати розрахунки по контрактах, отримувати (доставляти) майно або гроші (депозит), які належать Компанії, цінні папери та інші документи від усіх осіб, установ, підприємств, організацій, включаючи банки, поштові відділення і телеграф.

Вищевказана довіреність підписана директором CONFORMITY INVEST LIMITED («КОНФОРМІТІ ІНВЕСТ ЛІМІТЕД») Джорджом Кастілло.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За приписами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013 визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який має довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод (їх частин) недійсними.

Посилання позивача, що оспорюваний договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Прінт інжінірінг" №19-12-2016 від 19.12.2016 року є безоплатним, оскільки оплата за договором відповідачем так і не здійснена, повністю спростовується п. 5 договору яким визначено ціну договору, яка становить 11 500 000 (одинадцять мільйонів п`ятсот тисяч) гривень та сторонами погоджено, що строк оплати ціни - протягом 120 (ста двадцяти) календарних місяців з дня підписання договору, тобто до 15.12.2026 року.

Таким чином, спірний договір є оплатним, строк оплати за яким на даний час ще не настав.

Стосовно посилання позивача на те, що представник позивача - ОСОБА_1 уклала оспорюваний договір з перевищенням повноважень слід зазначити наступне.

Частинами 1-3 ст. 92 ЦК України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно ст.ст. 237, 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи.

Оспорюваний договір був укладений з боку позивача компанії CONFORMITY INVEST LIMITED - гр. ОСОБА_1 , яка діяла на підставі довіреності від 24.11.2016 року.

Відповідно до вказаної довіреності позивач, в особі його директора Джорджа Кастілло, уповноважив довірену особу ОСОБА_1 здійснювати угоди, управляти, виконувати і здійснювати будь-яку комерційну діяльність та дії, які потрібні та необхідні або будь-яким чином пов`язані або такі, що стосуються діяльності і справ Компанії, і для цієї мети здійснювати дії з цінними паперами будь-якого характеру, пов`язаними з будь-якою діяльністю і справами.

Як вбачається зі змісту довіреності від 24.11.2016 року, вона не містить будь-яких обмежень повноважень представника, не включає обов`язку представника погоджувати з довірителем умови укладених представником в інтересах компанії договорів, як не включає і обов`язку отримання представником спеціального уповноваження на укладення якогось конкретного договору. Не передбачено такого обов`язку представника і Статутом позивача.

Таким чином, позивачем не доведено, що представник позивача - ОСОБА_1 уклала оспорюваний договір з перевищенням повноважень.

Окрім того, доказів того, що відповідач знав чи не міг не знати про обмеження представника позивача в розумінні ст. 92 ЦК України позивачем також суду не надано.

Також, позивач посилається, як на підставу для визнання спірного договору недійсним, що його було укладено внаслідок зловмисної домовленості між представниками обох сторін.

Частиною 1 статті 232 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Кваліфікація правочину, вчиненого внаслідок зловмисної домовленості, зумовлює доведення та встановлення таких умов: від імені однієї із сторін правочину виступав представник; зловмисна домовленість і вчинення правочину з іншою стороною відбулася на підставі наявних повноважень представника; чи існував умисел в діях представника щодо зловмисної домовленості; чи настали такі несприятливі наслідки для особи, яку представляють; наявний причинний зв`язок поміж зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для особи, яку представляють.

Відтак, для визнання правочину недійсним на підставі вказаної правової норми необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. Водночас не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю (п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

Абзацом 4 пункту 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" встановлено, що зловмисна домовленість - це умисна змова представника однієї сторони правочину з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої вчинено правочин. У визнанні правочину недійсним з відповідної підстави доведенню підлягає не наявність волі довірителя на вчинення правочину, а існування умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання. Наслідком такого визнання, крім загальних наслідків, визначених статтею 216 ЦК України, є виникнення у довірителя права вимагати від свого представника і другої сторони, зокрема, солідарного відшкодування збитків. При цьому представником не може вважатися орган юридичної особи, в тому числі її керівник, навіть якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи: представництво в даному разі визначається за правилами глави 17 названого Кодексу.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З огляду на вищевикладене, позивачем не доведено зловмисної домовленості та між гр. ОСОБА_1 та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФІЯ ІНВЕСТМЕНТ» ОСОБА_3 щодо укладання спірного договору.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, позивачем не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання спірного договору недійсним.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не порушено відповідачем, а тому в позові про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Прінт інжінірінг" №19-12-2016 від 19.12.2016 року слід відмовити.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 28.09.2020р.

Суддя С.О. Чебикіна