Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1344/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоальтернатива"

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства Коломийська центральна районна лікарня Коломийської районної ради

про стягнення заборгованості в сумі 1298754 грн 29 к.

за участю:

Представники сторін не з`явилися

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Біоальтернатива" із позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства Коломийська центральна районна лікарня Коломийської районної ради про стягнення заборгованості в сумі 1298754 грн 29 к.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

20.12.2019 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 16.01.2020 (ухвала від 20.12.2019).

16.01.2020 суд постановив відкласти підготовче засідання на 04.02.2020 (ухвала від 16.01.2020), яке не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Максимів Т.В.

17.02.2020 суд повідомив сторони, що розгляд справи у судовому засіданні відбудеться 04.03.2020 (ухвала від 17.02.2020).

04.03.2020 суд постановив підготовче провадження у справі закрити та призначити розгляд справи по суті на 24.03.2020 (ухвала від 04.03.2020).

19.03.2020 суд постановив судовий розгляд справи по суті відкласти у зв`язку з неможливістю забезпечення проведення судового засідання в період дії карантину.

14.05.2020 суд постановив призначити судовий розгляд справи по суті в судовому засіданні на 27.05.2020 (ухвала від 14.05.2020).

27.05.2020 суд з метою надання можливості учасникам справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, беручи до уваги рішення Кабінету Міністрів України, ситуацію, що виникла в світі та країні через поширення коронавірусу та неможливості точно визначити подальший її розвиток, суд дійшов висновку про необхідність відкладення судового засідання з розгляду справи по суті до закінчення дії карантину.

10.09.2020 суд постановив призначити розгляд справи по суті на 28.09.2020.

Cудове засідання 28.09.2020 не відбулося у зв"язку із самоізоляцією судді через підозру на наявність коронавірусної інфекції та очікуванням результату тесту.

Cуд відповідно до ухвали від 29.09.2020 призначив розгляд справи на 05.10.2020, додатково повідомивши сторони про дату та час судового засідання телефонограмою. В судовому засіданні 05.10.2020 суд ухвалив рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання теплової енергії №2 від 14.01.2019, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 1016775 грн 63к. за період лютий - грудень 2019 року. Керуючись статтями 625, 611 Цивільного кодексу України та п.8.10.1 договору позивач нарахував відповідачу пеню, 3% річних .

Позиція відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості за договором не надав.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Предметом спору є матеріально - правова вимога про стягнення заборгованості за порушення строку оплати наданих послуг за постачання теплової енергії.

14.01.2019 сторони спору уклали договір №2 про закупівлю 35.30.1- Пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води (за кодом CPV за ДК 021:2015 код 09320000-8 Р Пара, гаряча вода та пов"язана продукція (теплова енергія) (далі-договір).

Сторони уклали договір письмово у формі єдиного документа, його підписали повноважні особи обох сторін за договором та скріпили печатками сторін. Згідно з п. 11.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов"язань.

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2 вказаного договору, теплопостачальна організація зобов"язалася поставити замовнику товар, а замовник - прийняти та оплатити товар у порядку і строки, згідно з цим договором. Найменування товару: пара та гаряча вода (теплопостачання) (далі - товар).

Теплопостачальна організація повинна надати замовнику товар (послуги) , якість яких відповідає умовам, встановленим чинним законодавством до товару (послуг) даного виду, забезпечити відповідну до санітарних вимог нормативну температуру повітря у приміщеннях (п.2.1.договору).

Згідно з п.п.5.1., 5.2, 5.3 договору розрахунки проводяться виключно у грошовій формі, відповідно до встановленого тарифу. Розрахунковим періодом для сторін цього договору є календарний місяць. Розрахунок проводиться шляхом оплати замовником вартості наданої теплопостачальною організацією теплової енергії, після пред"явлення рахунків та після підписання сторонами акта приймання-передавання товапрної продукції (акта виконаних робіт, наданих послуг, тощо ) за звітний період.

Споживач несе відповідальність за прострочення оплати за надану теплову енергію шляхом сплати теплопостачальній організації пені у розмірі подвійної облікової ставки від простроченої до сплати суми за кожен день прострочення незалежно від терміну прострочення. (п.8.10.1 договору).

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги із постачання пари та гарячої води, що підтверджується Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №16 від 11.02.2019, №33 від 21.02.2019, №25 від 27.02.2019, №61 від 27.03.2019 та №88 від 23.04.2019, копії яких долучені до матеріалів.

Отримані послуги відповідач не оплатив, у зв"язку із чим позивач двічі звертався до останнього із претензіями №53 від 14.05.2019 та №79 від 30.07.2019 про сплату боргу. У відповідь на претензію відповідач листами № 693/01-07/12 від 15.05.2019 та №1112/01-07/12 від 14.08.2019 повідомив про відсутність коштів на погашення заборгованості.

Позивач на підставі п.8.10.1 договору і з врахуванням вимог ст.625 ЦК України нарахував відповідачу 256342 грн 66 к. - пені та 25636 грн 00 к. - 3% річних та звернувся за захистом порушеного права до суду.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901ЦК України).

Відповідно до наведеного, договір укладений між позивачем і відповідачем, є договором надання послуг.

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173, 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання. Відповідач доказів належного виконання своїх зобов"язань не надав, доводи позивача не спростував.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов"язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов"язання.

Пункт 6 ст.231 ГК України визначає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов"язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В силу ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов"язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

Висновок суду.

Факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг в строк, встановлений договором підтверджується матеріалами справи, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 1016775 грн 63 к. заборгованості обґрунтована та належить до задоволення.

Суд перевірив правильність нарахування позивачем пені в сумі 256342 грн 66 к. та 3% річних в сумі 25636 грн 00 к. за період з 13.02.2019 - 13.12.2019 та задовольняє їх за розрахунком позивача, який наявний в матеріалах справи та є арифметично вірним.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 1016775 грн 63 к. - основного боргу, 25636 грн 00 к. - 3 % річних та 256342 грн 66 к. - пені.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 19481 грн 31 к., що підтверджується платіжним дорученням №1447 від 13 грудня 2019 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд, враховуючи задоволення позовних вимог судовий збір в розмірі 19481 грн 31 к. - покладає на відповідача.

Керуючись ст. 2, 13, 86, 123, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоальтернатива" до Комунального некомерційного підприємства Коломийська центральна районна лікарня Коломийської районної ради про стягнення заборгованості в сумі 1298754 грн 29 к. задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Коломийська центральна районна лікарня Коломийської районної ради, вул.І.Мазепи, буд.134, м. Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78203 (код 25596594) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоальтернатива", вул. Яворівська, буд.22, с. Зимна Вода, Пустомитівський район, Львівська область, 81110 (код 37582308) - 1016775 (один мільйон шістнадцять тисяч сімсот сімдесят п"ять гривень) 63 к. - основного боргу, 25636 (двадцять п"ять тисяч шістсот тридцять шість гривень) 00 к. - 3 % річних та 256342 (двісті п"ятдесят шість тисяч триста сорок дві гривні) 66 к. - пені, а також 19481 (дев"ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят одну гривню) 31 к. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.10.2020

Суддя Т.В. Максимів