ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2020 р. Справа№ 920/266/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 24.09.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

на рішення Господарського суду Сумської області

від 18.11.2019 (повне рішення складено 28.11.2019)

у справі №920/266/19 (суддя Котельницька В.Л.)

за позовом першого заступника керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області

до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

про стягнення 3879579,79 грн,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Конотопської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про стягнення 3879579,79 грн збитків, завданих державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

В обґрунтування позовних вимог, прокурор зазначав, що за результатами проведеної Державною екологічною інспекцією у Сумській області перевірки додержання Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та його філіями по території Сумської області вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, встановлено порушення вимог природоохоронного законодавства на території м. Буринь в діяльності філії ПАТ "ДПЗКУ" "Буринський елеватор" за адресою: Сумська область, м. Буринь, вул. Новоселівська, 2. Так, перевіркою встановлено, що за період з 27.03.2017 по 31.12.2017 філія ПАТ "ДПЗКУ" "Буринський елеватор", яка розташована за адресою: Сумська область, м. Буринь, вул. Новоселівська, 2, здійснювала викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин від стаціонарних джерел без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. В результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря із 69 стаціонарних джерел таких викидів, навколишньому природному середовищу завдано шкоду в сумі 3879579,79 грн.

У позовній заяві прокурор посилався на порушення інтересів держави, зазначав про необхідність їх захисту та стверджував про наявність у нього підстав для звернення до суду, а саме:

- органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження у спірних правовідносинах, є Державна екологічна інспекція у Сумській області, яка є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, яка входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів;

- на виконання частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором направлено Державній екологічній інспекції у Сумській області лист від 09.01.2019, в якому запропоновано держекоінспекції самостійно пред`явити позовну заяву до суду. Проте, цей орган не вжив заходів щодо стягнення в судовому порядку збитків з ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України". На адресу Конотопської місцевої прокуратури надано відповідь про відсутність в Державній екологічній інспекції у Сумській області фінансової можливості сплатити судовий збір.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечував, просив у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на відсутність підстав для відшкодування ним шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, через відсутність вини відповідача. Також у відзиві відповідач наголошував на відсутності підстав для звернення до суду саме прокурором, а не позивачем, у зв`язку з чим, на думку відповідача, позов підлягає залишенню без розгляду.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 18.11.2019 у справі №920/266/19 позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 3879579,79 грн збитків, завданих державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, здійснених філією ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Буринський елеватор" в період з 27.03.2017 по 31.12.2017, зарахувавши вказані кошти на рахунок (код 24062100, р/р 0002, код ОКПО - 37970593, МФО 837013 в ГУДКСУ у Сумській області) з подальшим перерахуванням 1163873,94 грн (30%) - до спеціального фонду Державного бюджету України; 775915,96 грн (20%) - до спеціального фонду обласного бюджету Сумської обласної ради; 1939789,90 грн (50%) - до спеціального фонду місцевого бюджету Буринської міської ради Сумської області. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на користь прокуратури Сумської області (одержувач - прокуратура Сумської області, , рахунок №2983 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172) 58193,70 грн витрат по сплаті судового збору.

Мотивуючі рішення, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог, встановивши факт здійснення стаціонарними джерелами відповідача викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу на здійснення таких викидів за період з 27.03.2017 по 31.12.2017; встановивши факт несвоєчасного звернення відповідача за отриманням дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (майже через місяць після закінчення терміну попереднього дозволу) на новий строк; встановивши факт спричинення шкоди навколишньому природному середовищу та завдання збитків; при цьому, суд зазначив, що відсутність вини відповідача у несвоєчасному отриманні дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами відповідачем належними і допустимими доказами не доведено. Також місцевий господарський суд дійшов висновку про правомірне звернення прокурора до суду з позовом у межах даної судової справи для здійснення представництва інтересів держави, що зумовлено відсутністю у Державної екологічної інспекції у Сумській області коштів на сплату судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 18.11.2019 у справі №920/266/19 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються заперечення на позов, аналогічні тим, які викладено у відзиві на позовну заяву. Апелянт стверджує про відсутність підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави у даній справі. Також апелянт зазначає про відсутність підстав для стягнення шкоди з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", посилаючись на відсутність протиправної поведінки та вини з боку останнього.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення Господарського суду Сумської області від 18.11.2019 у справі №920/266/19; призначено розгляд апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу прокуратура просила рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства. При цьому прокурор стверджував, що підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку стала усвідомлена пасивна поведінка Державної екологічної інспекції у Сумській області, її бездіяльність; орган державної влади усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається, не вживає активних дій (підготовка проекту позову, сплата судового збору тощо), спрямованих на звернення з відповідним позовом до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства. При цьому позивач стверджував, що в діях відповідача встановлена наявність всіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди (збитків). В даному випадку відповідачу відмовили у видачі дозвільного документу з підстав, визначених ч.5 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", що є свідченням його вини у несвоєчасному отриманні дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, яка обумовлена його безпосередніми діями, які полягали в неналежному опрацюванні документів, необхідних для отримання дозволу. Позивач вважає, що подача позовної заяви прокурором відповідає вимогам, встановленим ст. 4 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», зазначаючи про неможливість самостійного звернення до суду з відповідним позовом у зв`язку з відсутністю у Державної екологічної інспекції у Сумській області коштів на сплату судового збору.

24.09.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, з урахуванням правової позиції, сформованої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

В судове засідання апеляційної інстанції 24.09.2020 представник прокуратури не з`явився.

Колегія суддів звертає увагу на те, що сторони, прокуратура належним чином повідомлені про місце, дату і час судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення сторонам, прокуратурі.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника прокуратури.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 24.09.2020 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 18.11.2019 у справі №920/266/19 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з залишенням без розгляду позову у даній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Отже, зі змісту частини третьої статті 23 Закону №1697-VII вбачається, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Проте підстави представництва інтересів держави прокуратурою в цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює їх неналежно.

Таке «не здійснення захисту» полягає в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень: він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їхнього захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Водночас «здійснення захисту неналежним чином» полягає в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Проте «неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їхнього захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, та які є підставами для звернення прокурора до суду.

З матеріалів справи вбачається, що звернення заступника керівника Конотопської місцевої прокуратури до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про стягнення 3879579,79 грн збитків зумовлено неналежним виконанням Державною екологічною інспекцією у Сумській області покладених на неї законодавством повноважень із здійснення нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Так, Державна екологічна інспекція у Сумській області, фактично самоусунулась від реалізації свого права на подання позову про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" збитків, завданих державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, мотивуючи це відсутністю коштів для сплати судового збору.

В обґрунтування підстав для представництва інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області прокурор посилався на не вжиття цим органом заходів щодо стягнення в судовому порядку збитків з ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", що зумовлено відсутністю в Державній екологічній інспекції у Сумській області фінансової можливості сплатити судовий збір.

Натомість, суд апеляційної інстанції зазначає, що неможливість сплати судового збору та недостатнє фінансування органу державної влади не свідчить про наявність виключного випадку, за якого прокурор може представляти інтереси держави.

Відповідна правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №802/1873/17-а.

У Рекомендації Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) «Про роль служби публічних обвинувачів у демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві права» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції обвинувачів обмежувалися сферою обвинувачення в справах про кримінальні правопорушення, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему кримінальної юстиції, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розташовані та ефективні органи.

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав, які перешкоджають захисту інтересів Державної екологічної інспекції у Сумській області, до компетенції якої законодавством віднесені повноваження щодо здійснення нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Якщо суд встановить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Такого висновку щодо застосування наведеної норми процесуального права дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2019 року у справі №925/226/18, а також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Відповідно до частин першої та другої статті 278 ГПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині, передбачених статтями 226 та 231 цього кодексу. Порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із залишенням без розгляду позову першого заступника керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про стягнення 3879579,79 грн у відповідності до пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України, через відсутність у прокурора підстав для звернення до суду.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на Прокуратуру Сумської області.

Керуючись ст. 129, п.2 ч.1 ст. 226, ст. ст. 269, 270, 275, 278, 281 - 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Сумської області від 18.11.2019 у справі №920/266/19 скасувати.

Залишити без розгляду позов першого заступника керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про стягнення 3879579,79 грн.

Стягнути з Прокуратури Сумської області на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 87290,55 грн.

Доручити місцевому господарському суду видати відповідний наказ з зазначенням необхідних реквізитів.

Матеріали справи №920/266/19 повернути Господарському суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 01.10.2020 після виходу з відпустки судді Тищенко О.В.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

О.В. Тищенко