ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2020 року м.Дніпро Справа № 904/2087/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2020 (суддя Ніколенко М.О.; повне рішення складено 26.06.2020) у справі № 904/2087/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургтранс», м. Дніпро

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро

про відшкодування збитків у розмірі 165000,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургтранс» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» збитків у розмірі 165000,00 грн.

Позов мотивований бездіяльністю відповідача щодо забезпечення схоронності (збереження) цілісності належних позивачу вагонів, внаслідок чого останній зазнав збитків у розмірі 165000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2020 у справі № 904/2087/20 позов задоволено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване наявністю повного складу цивільного правопорушення у діях (бездіяльності) відповідача, що є підставою для покладення на нього обов`язку з відшкодування понесених позивачем внаслідок таких дій (бездіяльності) збитків.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2020 у справі № 904/2087/20 і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням місцевим господарським судом обставин справи, внаслідок чого ухвалене рішення є необґрунтованим, неправомірним і підлягає скасуванню.

Скаржник вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку, що правовідношення у сторін даної справи виникли з деліктних зобов`язань, оскільки у даному спорі мають місце договірні зобов`язання.

На думку скаржника, у позивача відсутнє право пред`явлення позову за пошкодження вантажу, оскільки він не є стороною (вантажовідправником чи вантажоодержувачем) за договором перевезення.

Крім того, витрати на придбання деталей та ремонт вагонів понесено позивачем внаслідок розукомплектування вагонів і крадіжки деталей сторонніми особами, а не з вини відповідача. Водночас позивач має право звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення третіми особами протиправних дій щодо його майна.

Скаржник звертає увагу, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження протиправної поведінки та вини залізниці у незабезпеченні збереження цілісності приватного рухомого складу, натомість складання комерційних актів за фактом розукомплектування спірних порожніх вагонів як вантажу є обов`язковим.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Металугртранс» відзив на апеляційну скаргу не надало.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.07.2020 відкрито провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2020 у справі № 904/2087/20.

Розгляд скарги вирішено здійснити у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургтранс» є користувачем залізничних вагонів № 64050800, № 56576911, № 60619103, № 63993125, № 61055349 на підставі договору оренди № 012 від 06.02.2019 (а.с. 16-24), договору суборенди № 150А/14 від 20.11.2014 (т. 1, а.с. 25-35), договору лізингу № 4299-FL від 04.02.2019 (т. 1, а.с. 35-49), договору оренди № 3105-ЖД/8 від 31.05.2019 (т. 1, а.с. 50-57), договору лізингу № 3-УМТ від 16.02.2017 (т. 1, а.с. 58-71)

Для забезпечення організації курсування власних та орендованих вантажних вагонів на коліях загального користування та надання послуг, пов`язаних із цими перевезеннями Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургтранс» уклало 09.11.2015 з Державним підприємством «Придніпровська залізниця» договір про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування № ПР/М-15103/НЮі від 09.11.2015 (т. 1, а.с. 71-75; далі Договір).

Відповідно до пункту 9.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018) договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 включно.

Відповідно до п. 1.2 договору, сторони керуються цим договором, законами України, Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України, Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, Соглашением о международном железнодорожном грузовом сообщении (СМГС), Правилами експлуатації власних вантажних вагонів, іншими нормативними документами.

Згідно із пунктом 1.3 Договору дані про власні вантажні вагони повинні бути внесені до Автоматичного банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ) з ознакою власника (при необхідності орендаря), а оператора в базу даних «Вантажні вагони компаній-операторів» (База операторів).

Замовник зобов`язується: на виконання погоджених вантажовідправниками обсягів перевезень вантажів у вагонах замовника забезпечувати його подачу під навантаження в межах заявлених обсягів; використовувати власні вагони для перевезення вантажів відповідно до їх конструкції і спеціалізації (пункти 2.1, 2.1.4, 2.1.8 Договору).

Виконавець зобов`язується повідомити замовника про випадки несправності вагонів, що виникають під час руху для вирішення питання ремонту таких вагонів (при відсутності договору на гарантоване обслуговування власних вантажних вагонів із залізницею) (пункти 2.2, 2.2.5 Договору).

Замовник має право самостійно вирішувати питання щодо технічного обслуговування власних вагонів, які знаходяться на коліях загального користування (пункти 3.1, 3.1.2 Договору).

У серпні-жовтні 2019 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» здійснювало перевезення орендованих позивачем порожніх вантажних залізничних вагонів № 64050800, № 56576911, № 60619103, № 63993125, № 61055349 за залізничними накладними № 40482341, № 51766103, № 42906933, № 36214658, № 35550839 відповідно.

Під час здійснення залізницею перевезень, у належних позивачу вагонах виявлено несправності, що зафіксовано у наступних актах загальної форми ГУ-23.

У складі потягу № 3549 на станцію Вечірній Кут Придніпровської залізниці 19.09.2019 прибув вагон № 60619103 в пошкодженому (розукомплектованому) стані (при огляді поїзда у вагоні виявлено відсутність авторежиму).

У складі потягу № 3524 на станцію Авдіївка 27.09.2019 прибув вагон № 56576911 в пошкодженому стані (при технічному обслуговуванні вагону виявлено відсутність авторежиму).

У складі потягу № 3509 на станцію Кривий Ріг Головний 16.10.2019 прибув вагон № 64050800 в пошкодженому стані (при технічному обслуговуванні вагону виявлено відсутність авторежиму).

У складі потягу № 3559 на станцію Кривий Ріг Головний 22.10.2019 прибув вагон № 63993125 в пошкодженому стані (при технічному обслуговуванні вагону виявлено відсутність авторежиму).

У складі потягу № 4920 на станцію Славянська 27.09.2019 прибув вагон № 61055349 в пошкодженому стані (при технічному обслуговуванні вагону виявлено відсутність авторежиму).

Про виявлення пошкоджень у вищевказаних вагонах, перевізником складені повідомлення ВУ-36М і повідомлення про ремонт форми ВУ-23М.

Роботи з ремонту вагонів на замовлення позивача проводились Товариством з обмеженою відповідальністю «Ремвагонторг» на підставі договору про надання послуг з організації ремонту залізничних вагонів № 49у від 27.06.2019 (т. 1, а.с. 141-145).

Згідно з повідомленнями проведення ремонтних робіт на структурному підрозділі експлуатаційного вагонного депо регіональної філії Акціонерного товариства «Українська залізниця» ремонт вантажних вагонів було завершено, та по факту виконання поточного ремонту вагонів було складено акти наданих послуг № 07 від 28.11.2019 на суму 132000,00 грн (т. 1, а.с. 137) та № 09 від 18.12.2019 на суму 232920,00 грн (т. 1, а.с. 85).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремвагонторг» виставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Металургтранс» рахунки № 57 від 28.11.2019 на суму 132000 грн (з ПДВ) (ремонт вагонів № 64050800, № 56576911, № 63993125 та № 61055349) та № 59 від 18.12.2019 на суму 232920,00 грн (з ПДВ) (ремонт вагонів № 60619103, № 53187076, № 60415775, № 62648944, № 62788880, № 63555106, № 64050669).

Загальна вартість ремонту спірних вагонів склала 165000,00 грн (з ПДВ).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургтранс» оплатило поточний ремонт вагонів, що підтверджується платіжними дорученнями № 10879 від 13.12.2019, № 45689 від 10.02.2020 і № 98143 від 11.02.2020.

6. Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За частиною першою та третьою статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 2 Статуту залізниць передбачено, що цей Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

У пункті 6 Статуту залізниць визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Місцевим господарським судом встановлено, що у серпні-жовтні 2019 року на станціях Авдіївка, Вечірній Кут, Кривий Ріг Головний виявлено пошкодження (відсутність авторежиму) належних Товариству з обмеженою відповідальністю «Металургтранс» спірних вагонів. За фактом встановлених пошкоджень вагони направлені на технічне обслуговування, про що свідчать повідомлення форми ВУ-23М.

Відповідно до пунктів 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999 (далі Правила користування вагонами і контейнерами) пошкодження вантажного вагона це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Спірні вагони відремонтовані на підставі укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Металургтранс» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ремвагонторг» договору про надання послуг з організації ремонту залізничних вагонів.

За змістом пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів (пункт 5.4 «Правил експлуатації власних вантажних вагонів», затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 29 січня 2015 року за № 17).

Таким чином, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», і ними залізниця не має права розпоряджатися на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілісності та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Аналогічної позиції дотримується Верховний суд в постанові від 20.02.2020 у справі № 910/313/19

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до пункту 113 Статуту залізниць за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Таким чином, чинним законодавством у позадоговірних (деліктних) правовідносинах встановлено презумпцію вини залізниці у разі пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо залізницею не буде доведено інше.

Разом з тим, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою кредитора, вина заподіювача.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Враховуючи положення статті 74 Господарського процесуального кодексу України саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, наслідком такої протиправної поведінки.

Підпунктом «в» пункту 114 Статуту залізниць залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 126 Статуту залізниць у разі самовільного використання залізницею вагонів (контейнерів), що належать підприємствам або орендовані ними, залізниця сплачує їм плату за користування, встановлену статтею 119 цього Статуту. За пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Апеляційний господарський суд зазначає про те, що у абзаці 2 пункту 126 Статуту залізниць йдеться про встановлену законодавством відповідальність залізниці за незбереження приватних вагонів (майна іншої особи) під час їх використання (перевезення), відтак статус такого майна (вантаж чи порожні вагони) не має істотного значення для встановлення складу цивільного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2020 у справі № 910/5827/19.

У зв`язку з цим спростовуються аргументи скаржника про відсутність у позивача підстав для пред`явлення позову з приводу пошкодження вантажу з тих причин, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургтранс» не є стороною (вантажовідправником чи вантажоодержувачем) за договором перевезення вантажу (згідно із залізничною накладною), оскільки відповідач помилково ототожнює спірні правовідносини відшкодування позадоговірної шкоди (статті 1166, 1192 Цивільного кодексу України), які виникли між сторонами, з правовідносинами відшкодування збитків, завданих невиконанням договірного зобов`язання, які є предметом окремого правового регулювання (статті 22, 623 Цивільного кодексу України).

Водночас апеляційний господарський суд вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що витрати на ремонт вагонів понесено позивачем внаслідок розкрадання та вчинення протиправних дій третіми особами, а не з вини відповідача, з огляду на таке.

Відповідно до підпункту «е» пункту 111 Статуту залізниць залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що визначений цим пунктом перелік підстав звільнення залізниці від відповідальності є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Як наслідок, у всіх інших випадках презюмується вина залізниці у завданні збитків.

Крім того, у разі встановлення винних осіб у пошкодженні спірних вагонів у порядку кримінального судочинства та набрання вироком законної сили, перевізник як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування на підставі частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України.

Враховуючи наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди пошкодження складових частин вагонів, вини перевізника та причинного зв`язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що рішення місцевого господарського суду у даній справі є обґрунтованими і не підлягають скасуванню.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України в разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2020 у справі № 904/2087/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2020 у справі № 904/2087/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.09.2020.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд