ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Справа № 915/999/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

розглянувши без виклику сторін

справу № 915/999/20

за позовом приватного підприємства "ВІГ",

вул. Космонавтів, 126/3, кв. 4, м. Миколаїв, 54028;

до Миколаївської міської ради,

вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54027;

про визнання укладеною в редакції позивача додаткової угоди до договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство (ПП) "ВІГ" звернулось до Миколаївської міської ради з позовом, у якому викладені такі вимоги:

"Визнати додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 31.07.2014, який зареєстровано у Миколаївській міській раді за № 10596, укладеною в наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА

про поновлення договору оренди землі від 31.07.2014 № 10596

м. Миколаїв «____»___________20__р.

МИКОЛАЇВСЬКА МІСЬКА РАДА, ідентифікаційний код юридичної особи - 26565573, що надалі іменується Орендодавець, в особі міського голови Сснкевича Олександра Федоровича, який діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" з однієї сторони, та ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВІГ" в особі директора Жихарева Сергія Володимировича, який дії на підставі статуту, що надалі іменується Орендар, ідентифікаційний код юридичної особи - 32056520, з другої сторони, (далі разом іменуються Сторони, а кожна окремо - Сторона), відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі", п. 3.1 Договору оренди землі від 31.07.2014 № 10596 (далі - Договір оренди), уклали цю Додаткову угоду (далі - Додаткова угода) про нижченаведене:

1. Поновити термін дії Договору оренди на 5 (п`ять) років, до 31 січня 2025 року, на тих самих умовах.

2. Всі умови вищевказаного Договору оренди, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені Сторонами раніше, і Сторони підтверджують їх обов`язковість для себе.

3. Ця Додаткова угода складена українською мовою у двох оригінальних примірниках - по одному для кожної Сторони, кожний з яких має однакову юридичну силу.

Реквізити та підписати Сторін

Орендодавець Орендар

МИКОЛАЇВСЬКА МІСЬКА РАДА ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄСТВО

"ВІГ"

Ідентифікаційний код: 26565573 Ідентифікаційний код: 32056520

Місцезнаходження: 54001, Миколаївська Місцезнаходження: 54028, м. Миколаїв,

область, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20 вул. Космонавтів, 126/3, кв. 4

тел. НОМЕР_2 тел. НОМЕР_1

Міський голова Директор ПП "ВІГ"

____________________ О.Ф. Сєнкевич ____________________ С.В. Жихарев

(підпис) (підпис)

М.П. М.П. "

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та посиланнями на те, що відповідач, усупереч вимогам закону, не розглянув заяву позивача, подану 17.07.2018 разом з додатковою угодою, а також, тим, що позивач після спливу договору оренди землі продовжує користуватись земельною ділянкою, а відповідачем не направлено протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

За такими вимогами ухвалою від 05.08.2020 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження; ухвалою від 30.09.2020 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Миколаївська міська рада у відзиві, зареєстрованому у Господарському суді Миколаївської області 25.09.2020 за вх. № 12054/20, позов не визнала, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, з посиланням на те, що позивачем не дотримано порядку поновлення договору оренди в розумінні ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Так, на думку відповідача, ПП "ВІГ" не доведено дотримання визначеної законодавством процедури поновлення договору оренди, так як позивачем до позовної заяви не долучено опису дозвільної справи, що не дає можливості з`ясувати чи додавав орендар до заяви про поновлення договору оренди проект додаткової угоди, як того вимагає ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Між сторонами у справі, на підставі рішення Миколаївської міської ради від 25.04.2014 № 39/58 "Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням, продовження строку користування земельними ділянками юридичним особам, громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Ленінському району м. Миколаєва", яким передано ПП "ВІГ" в оренду на 6 місяців земельну ділянку площею 10 кв.м. для обслуговування торгового кіоску по вул. Нагірній ріг вул. Космонавтів, укладено договір оренди землі від 31.07.2014 № 10596 (далі - договір оренди). За умовами договору землі Миколаївська міська рада (орендодавець) передала, а ПП "ВІГ" (орендарю) прийняла в оренду вищевказану земельну ділянку (кадастровий № :04:097:0029), без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно, з цільовим призначенням - землі комерційного використання; за нормативно грошовою оцінкою 8095 грн. 80 коп., а орендар зобов`язався сплачувати орендну плату у грошовій формі (п.п. 1.1, 2.1, 2.4, 4.1 договору оренди).

Договір діє протягом 6 місяців з дати його укладення до 31.01.2015; орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця за три місяці до сплати строку договору оренди землі (п. 3.1 договору оренди).

На виконання умов договору Миколаївська міська рада передала, а ПП "ВІГ" прийняло в оренду земельну ділянку.

Термін дії договору на підставі рішення Миколаївської міської ради від 18.03.2015 № 46/46 та договору від 15.09.2015 № 215-15 про зміни до договору оренди (далі - договір про зміни), продовжено до 31.01.2020 (п. 1.1 договору про зміни).

ПП "ВІГ" 17.07.2018 через Центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради звернулось до відповідача з заявою № 000516 про поновлення договору оренди земельної ділянки для обслуговування торговельного кіоску.

За твердженнями ПП "ВІГ", не спростованими Миколаївською міською радою, останньою не прийнято рішення щодо продовження строку спірного договору оренди чи про відмову в його продовження; зазначена заява відповідачем залишено без задоволення

У подальшому після закінчення дії договору оренди позивач повторно звернувся до Миколаївської міської ради з заявою, зареєстрованою у Виконавчому комітеті Миколаївської міської ради 20.07.2020 № 7971/18, про укладення додаткової угоди про поновлення договору оренд землі на тих самих умовах; до заяви згідно опису додатків до неї.

Миколаївська міська рада у відзиві зазначає, що до позовної заяви не додано опису дозвільної справи, що не дає можливості з`ясувати, чи додавав орендар до заяв про поновлення договору оренди проекти додаткової угоди.

Такі твердження відповідача судом відхиляються з огляду на те, що листом управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 30.07.2020 № 11.02-06/1122 підтверджується надання ПП "ВІГ" проекту додаткової угоди на поновлення договору оренди, доданого до заяви від 17.07.2019 № 000516.

ПП "ВІГ" стверджує, що він і досі за відсутності заперечень відповідача продовжує користуватися орендованою земельною ділянкою та вносити орендну плату, що також підтверджується поданою позивачем копією листа управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 30.07.2020 № 11.02-06/1122.

Вважаючи викладені обставини такими, що свідчать про "мовчазну згоду" Миколаївської міської ради на пролонгацію договору оренди.

Земельним законодавством визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності; договір оренди землі - договір, за яким орендодавець зобов?язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов?язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.ст. 1, 13 ЗУ "Про оренду землі")

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу (ЦК) України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначені Законом України "Про оренду землі".

У відповідності до ст. 33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов?язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов?язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Із змісту викладених положень закону вбачається, що статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Правова конструкція, передбачена частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", узгоджується з положеннями 777 ЦК України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. Згідно указаної статті ЦК України наймач, який належно виконує свої обов?язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов?язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором - в розумний строк.

У той же час, частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі. Так, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Як вбачається з указаної норми, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі у даному випадку не вимагається. При цьому, орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору.

Поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", може бути здійснено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. При цьому, договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". Відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, частини 1-5 та частина 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" містять дві окремі правові підстави для реалізації орендарем свого переваженого права на поновлення договору оренди та не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та наслідками.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17 та від 05.06.2019 у справі № 915/1004/18.

Суд звертає увагу на те, що, у відповідності до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Поряд із цим, для визначення того, чи застосовувати певний висновок Верховного Суду, сформульований у конкретній справі, при вирішенні аналогічної справи, необхідно, насамперед, встановити, чи подібними є правовідносини у цій справі та у справі, яку розглянув Верховний Суд.

Термін "подібні правовідносини" може означати як такі, що мають лише певні спільні риси, так і правовідносини, що є тотожними, тобто такими самими як інші. Подібність правовідносин визначається за їх елементами: суб`єктами, об`єктами та змістом (правами й обов`язками суб`єктів правовідносин).

Таким чином, вирішуючи питання щодо можливості застосування певних висновків Верховного Суду, необхідно встановити чи прийняті такі висновки щодо правовідносин, подібних до спірних правовідносин у справі, що розглядається судом; які спільні риси мають правовідносини у порівнюваних справах та чи можна дійти висновку про їх тотожність.

Судом встановлено, що правовідносини у згаданих вище розглянутих Верховним Судом справах №№ 920/739/17, 915/1004/18 є подібними до правовідносин у даній справі, оскільки в указаних справах, як і у справі, що розглядається, йшлося про обставини, коли: орендодавець, усупереч вимогам закону, не розглянув заяву орендаря, подану разом з додатковою угодою; після спливу строку договору оренди землі орендар продовжував користуватися земельною ділянкою, а орендодавцем не направлено протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Тобто, в указаних випадках не йдеться про порушення переважного права на поновлення дії договору оренди; натомість, предметом розгляду є пролонгація договору внаслідок користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди за "мовчазної згоди" орендодавця.

З урахуванням викладених вище приписів законодавства та встановлених судом обставин, зокрема, що: 1) ПП "ВІГ" більше ніж за 6 місяців до закінчення строку дії договору оренди звернулося до Миколаївської міської ради з заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки, додавши до заяви відповідний проект додаткової угоди; 2) що позивач після закінчення строку дії договору повторно подав Миколаївській міській раді заяву про поновлення договору оренди земельної ділянки та проект додаткової угоди; 3) що відповідачем з 17.07.2019 розглядається надіслана ПП "ВІГ" заява з проектом додаткової угоди, і остаточне рішення Миколаївською міською радою досі не прийняте; 4) що позивач після закінчення строку дії договору продовжує користуватися земельною ділянкою та належним чином виконувати обов`язки за договором оренди, що не спростовано Миколаївською міською радою; 5) що запропонована позивачем додаткова угода передбачає поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк, суд визнає, що наявні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання додаткової угоди до договору оренди укладеною в редакції, запропонованій позивачем.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 у справі "Стретч проти Об?єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії" встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" зазначено, що ст. 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об?єктом правового захисту згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 179 ГК України, укладення господарського договору є обов?язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком суб?єкта господарювання, у випадках передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб?єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

У відповідності до ч. 1 ст. 187 ГК України, спори, що виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов?язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядається судом.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" містить пряму вказівку щодо обов`язковості укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та продовження договору оренди землі з мовчазної згоди орендодавця.

Ураховуючи викладені вище приписи законодавства та висновки суду за результатом дослідження матеріалів справи, суд визнає позов ПП "ВІГ" підлягаючим задоволенню.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов приватного підприємства "ВІГ" задовольнити повністю.

2. Визнати додаткову угоду до договору оренди укладеною в наступній редакції:

"ДОДАТКОВА УГОДА

про поновлення договору оренди землі від 31.07.2014 № 10596

м. Миколаїв «____»___________20__р.

МИКОЛАЇВСЬКА МІСЬКА РАДА, ідентифікаційний код юридичної особи - 26565573, що надалі іменується Орендодавець, в особі міського голови Сснкевича Олександра Федоровича, який діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" з однієї сторони, та ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВІГ" в особі директора Жихарева Сергія Володимировича, який дії на підставі статуту, що надалі іменується Орендар, ідентифікаційний код юридичної особи - 32056520, з другої сторони, (далі разом іменуються Сторони, а кожна окремо - Сторона), відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі", п. 3.1 Договору оренди землі від 31.07.2014 № 10596 (далі - Договір оренди), уклали цю Додаткову угоду (далі - Додаткова угода) про нижченаведене:

1. Поновити термін дії Договору оренди на 5 (п`ять) років, до 31 січня 2025 року, на тих самих умовах.

2. Всі умови вищевказаного Договору оренди, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені Сторонами раніше, і Сторони підтверджують їх обов`язковість для себе.

3. Ця Додаткова угода складена українською мовою у двох оригінальних примірниках - по одному для кожної Сторони, кожний з яких має однакову юридичну силу.

Реквізити та підписати Сторін

Орендодавець Орендар

МИКОЛАЇВСЬКА МІСЬКА РАДА ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄСТВО

"ВІГ"

Ідентифікаційний код: 26565573 Ідентифікаційний код: 32056520

Місцезнаходження: 54001, Миколаївська Місцезнаходження: 54028, м. Миколаїв,

область, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20 вул. Космонавтів, 126/3, кв. 4

тел. НОМЕР_2 тел. НОМЕР_1

Міський голова Директор ПП "ВІГ"

____________________ О.Ф. Сєнкевич ____________________ С.В. Жихарев

(підпис) (підпис)

М.П. М.П. "

3.Копії даного рішення направити учасникам справи на адреси, зазначені у вступній частині рішення.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Коваль.