ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.10.2020 Справа № 905/980/20

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В. при секретарі судового засідання Шакуровій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом: Приватного акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат", смт. Володимирівка Донецької області

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Марченко Ольги Вікторівни, смт. Володимирівка Донецької області

про стягнення суми основного боргу у розмірі 76 617,44 грн., 6248,64 грн. - пені, 709,75 грн. - 3% річних та інфляційних витрат - 607,45 грн., -

та за зустрічним позовом: Фізичної особи - підприємця Марченко Ольги Вікторівни, смт. Володимирівка Донецької області

до Приватного акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат", смт. Володимирівка Донецької області

про визнання договору оренди приміщення №юр-266/18 від 01.08.2018 розірваним з 06.03.2020 року, -

За участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: не з`явився

від відповідача за зустрічним позовом: не з`явився

Відповідно до ч.3 ст.177 ГПК України - 10.08.2020 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів до 07.09.2020 року.

Приватне акціонерне товариство "Великоанадольський вогнетривкий комбінат", смт. Володимирівка Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи - підприємця Марченко Ольги Вікторівни, смт. Володимирівка Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі 71 583,28 грн., 64 017,44 грн. - сума основного боргу, 6 248,64 грн. - пеня, 709,75 грн. - 3% річних та інфляційні витрати - 607,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором оренди №Юр-266/18 від 01.08.2018 у розмірі 64 017,44 грн., внаслідок чого виникли підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625, 626, 627, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/980/20 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 26.05.2020 позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/980/20.

15 червня 2020 року через канцелярію господарського суду Донецької області від Фізичної особи - підприємця Марченко Ольги Вікторівни, смт. Володимирівка Донецької області надійшла зустрічна позовна заява б/н від 11.05.2020 до Товариства Приватного акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат", смт. Володимирівка Донецької області про визнання договору оренди приміщення №юр-266/18 від 01.08.2018 розірваним з 06.03.2020 року.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач посилається на неможливість використання орендованого за договором оренди №Юр-266/18 від 01.08.2018, майна через обставини непереборної сили та відмову позивача у розірванні спірного договору на підставі умов п.8.5. останнього.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 12, 610, 611, 651 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, відповідач заперечив проти первісних позовних вимог з підстав, викладених вище.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.06.2020 прийнято зустрічний позов Фізичної особи - підприємця Марченко Ольги Вікторівни, смт. Володимирівка Донецької області до Приватного акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат", смт. Володимирівка Донецької області про визнання договору оренди приміщення №юр-266/18 від 01.08.2018 розірваним з 06.03.2020 року. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

13.07.2020 року на адресу господарського суду Донецької області від позивача за первісним позовом надійшов відзив №737 від 08.07.2020 на зустрічну позовну заяву, в якій останній заперечив проти зустрічних позовних вимог, зазначивши про відсутність належних доказів вчинення з боку третіх осіб дій, які б чинили перешкоди чи заборону саме відповідачу як орендарю користуватись цим майном, що виключає можливість одностороннього розірвання спірного договору згідно умов п.8.5. При цьому, позивачем зазначено, що настання форс-мажорних обставин не звільняє зобов`язану сторону від виконання своїх зобов`язань.

17 серпня 2020 року через канцелярію господарського суду Донецької області від позивача за первісним позовом надійшла заява №884 від 13.08.2020 про збільшення розміру позовних вимог в частині суми основного боргу, в якій останній просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за період з квітня 2019 по липень 2020 включно у розмірі 84 183,28 грн., з яких 76 617,44 грн. - сума основного боргу, 6 248,64 грн. - пеня, 709,75 грн. - 3% річних та інфляційні витрати - 607,45 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що заява про збільшення позовних вимог №884 від 13.08.2020 подана до закінчення підготовчого засідання, судом прийнято заяву Позивача до розгляду.

У підготовчому судовому засіданні 07.09.2020 судом закрито підготовче провадження та призначено справу №905/980/20 до розгляду по суті на 05.10.2020 року.

У судове засідання 05.10.2020 представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи по суті повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про дату та час розгляду справи по суті повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в порядку ст.210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» (далі - Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Марченко Ольгою Вікторівною (далі - Орендар) укладено договір оренди №юр-266/18 (далі - Договір), за умовами п.1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне користування нежитлові припинення: «будівля механічної майстерні» площею 522 кв.м., розташовану за адресою: Донецька обл. Волноваський район, смт. Володимирівка. вул. Руднична 23 б; частина «будівлі автомайстерні» площею 313.30 кв.м.. розташоване за адресою: Донецька обл. Волноваський район, смт. Володимирівка. вул. Руднична 23 в., (далі - Приміщення).

Разом з Приміщеннями Орендодавець передає в користування, а Орендар приймає обладнання, що знаходиться у Приміщеннях а саме: електромостовий кран - інвентарний номер 40201807, з електродвигуном АО 3/1500 об/хв. (4-190); молот пневматичний кувальний - інвентарний номер 40201871, з електродвигуном 4А 2,2/1500 об/хв.(4-229); електродвигун АИМ 11/150 об/хв. (4-394) (далі - Обладнання) (п.1.2. Договору в редакції додаткової угоди від 27.05.2019).

Згідно з п.2.1. Договору передача Приміщення Орендареві здійснюється шляхом підписання акту прийому-передачі Додаток №1 до договору. В акті відображається санітарно-технічний стан Приміщення.

Відповідно до п.3.1. Договору, в редакції додаткової угоди від 27.05.2019, розмір базового платежу орендної плати на місяць складає 4200,00 грн. Сума щомісячної орендної плати визначається з базового платежу і експлуатаційних витрат Орендодавця. В експлуатаційні витрати входять: електроенергія, водопостачання, інші споживані Орендарем у процесі оренди ресурси. Орендна плата за користування обладнанням включена до базового платежу орендної плати за користування приміщеннями.

За приписами п.3.4. Договору орендна плата вноситься Орендарем щомісячно не пізніше 5-го числа місяця, за попередній місяць на підставі рахунків Орендодавця, які направляються Орендарю разом з актом приймання - передачі наданих послуг.

Розділом 4 Договору встановлені права та обов`язки Сторін.

Так, п.4.2.3 визначено, що Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату, відповідно до п.3.4. договору.

Цей Договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом 1 (одного) року з моменту передачі приміщень та підписання сторонами акту прийому-передачі. За обопільною згодою Сторін строк дії договору подовжено до 31.07.2020 включно (п.5.1. Договору в редакції додаткової угоди від 26.07.2019 року).

Згідно п.7.2. Договору за несвоєчасну оплату орендної плати, Орендар сплачує Орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Умовами п.8.1. Договору встановлено, що Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором, якщо це стало наслідком форм-мажорних обставин/обставин непереборної сили та їх наслідків, які безпосередньо впливають на виконання договору.

Пунктом 8.2. Договору сторони визначили, що форс-мажорними обставинами/обставинами непереборної сили є надзвичайні і невідворотні обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання Сторонами зобов`язань, передбачених умовами договору обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Сторона, для якої склалася неможливість виконання зобов`язань за цим Договором в умовах, передбачених в п. 8.2. цього Договору, зобов`язана у строк не більше 10 днів, письмово сповістити, іншу Сторону (лист, факс, телекс, телеграф), з подальшим наданням документа, згідно п. 8.4. цього Договору.

Сторона, яка заявила про настання форс-мажорних обставин, повинна представити відповідний документ компетентного органу України (п.8.3., 8.4. Договору).

За приписами п.8.5. Договору у разі якщо такі обставини і/або їх наслідки тривають більше ніж 2 (два) місяці, кожна з Сторін має права в односторонньому порядку відмовитися від Договору.

Договір підписаний Сторонами у встановленому чинним законодавством порядку.

Актом прийому - передачі від 01.08.2018 позивач передав, а відповідач прийняв об`єкт оренди (а.с.14).

На виконання умов договору, позивачем за період з квітня 2019 по 31.07.2020 складено Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №0135 від 30.04.19 на суму 6 222,83 грн., №0166 від 31.05.19 на суму 5 713,74 грн., №0198 від 30.06.19 на суму 3 676,78 грн., №0233 від 31.07.19 на суму 3 710,21 грн., №0265 від 31.08.19 на суму 3 938,72 грн., №0295 від 30.09.19 на суму 3 916,24 грн., №0329 від 31.10.19 на суму 4 531,30 грн., №0359 від 30.11.19 на суму 5 012,12 грн., №0401 від 31.12.19 на суму 4 750,66 грн., №0016 від 31.01.20 на суму 4 891,08 грн., №0053 від 29.02.20 на суму 4 872,18 грн., які підписані з боку відповідача без зауважень.

Разом з цим, в матеріалах справи наявні платіжні вимоги - доручення №0135 від 30.04.19 на суму 7467,00 грн., №0166 від 31.05.19 на суму 6856,49 грн., №0198 від 30.06.19 на суму 4412,14 грн., №0233 від 31.07.19 на суму 4452,25 грн., №0265 від 31.08.19 на суму 4726,46 грн., №0295 від 30.09.19 на суму 4699,49 грн., №0329 від 31.10.19 на суму 5437,56 грн., №0359 від 30.11.19 на суму 6014,54 грн., №0401 від 31.12.19 на суму 5700,79 грн., №0016 від 31.01.20 на суму 5869,30 грн., №0053 від 29.02.20 на суму 5846,62 грн., №0086 від 31.03.20 на суму 5502,90 грн., №0121 від 30.04.20 на суму 4200,00 грн., №0154 від 31.05.20 на суму 4200,00 грн., №0185 від 30.06.20 на суму 4200,00 грн. та №0211 від 31.07.20 на суму 4200,00 грн., що разом складає 83 785,54 грн.

Листом від 06.03.2020 відповідач повідомив позивача про розірвання договору №юр-266/18 від 01.08.2018 згідно умов п.8.5. внаслідок виникнення обставин непереборної сили, що полягають у протиправному арешті майна із забороною його використання в рамках кримінального провадження №00002027 від 16.11.2018 за період з 16.11.2018 по 09.12.2019 (а.с.70).

Листом №340 від 20.03.2020 позивач надав відповідь, в якій зазначив про відсутність підстав для розірвання договору оренди №юр-266/18 від 01.08.2018, оскільки належних доказів настання форс-мажорних обставин, а саме сертифіката Торгово-промислової палати України, відповідачем не надано, крім того, відповідачем порушено умови щодо повідомлення позивача про настання вказаних обставин (а.с.71).

31 липня 2020 року Актом приймання - передачі, відповідач повернув, а позивач прийняв передані приміщення та обладнання з оренди (а.с.143).

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги первісного позивача такими, що підлягають задоволенню частково, а зустрічний позов таким, що не підлягає задоволенню, враховуючи наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, сутність первісних позовних вимог полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань з оплати орендної плати та стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3 Господарського кодексу України регламентуються, насамперед, його положеннями та іншими актами господарського законодавства, зокрема, Цивільним кодексом України, а також умовами договору оренди №юр-266/18 від 01.08.2018 року.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.1 ст.283, ч.3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між Позивачем та Відповідачем договір оренди №юр-266/18 від 01.08.2018 року є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч.1 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, Відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення платежу з орендної плати не пізніше останнього дня місяця наступного за звітним відповідно до умов п.4.3. Договору.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Між тим, як вбачається із матеріалів справи та Відповідачем, супереч ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України належних у розумінні ч.1 ст.76 цього Кодексу доказів іншого не надано, внаслідок невиконання грошових зобов`язань за період з квітня 2019 по липень 2020 включно, утворилась та має місце заборгованість у розмірі 76 617,44 грн.

Таке невиконання грошових зобов`язань кваліфікується судом як порушення зобов`язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Орендар вважається таким, що прострочив виконання грошових зобов`язань у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за період з квітня 2019 по липень 2020 включно у розмірі 76 617,44 грн. є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому посилання відповідача за первісним позовом про неможливість використання орендованого майна внаслідок настання обставин непереборної сили судом не приймаються до уваги, оскільки згідно п.8.4. договору сторона, яка заявила про настання форс-мажорних обставин, повинна представити відповідний документ компетентного органу України, водночас належних доказів настання вказаних обставин матеріали справи не містять.

Згідно із ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі - сплата неустойки, що узгоджується із ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов`язань є належною підставою у розумінні ст.218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст.549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

При цьому, ч.4 ст.231 Господарського кодексу України передбачає можливість встановлення договором розміру штрафних санкцій у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, за змістом п.7.2. договору за несвоєчасну оплату орендної плати, Орендар сплачує Орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Враховуючи, що домовленість сторін про застосування пені за несвоєчасну оплату орендної плати безпосередньо визначено у п.7.2. спірного договору, вимоги ст.547 Цивільного кодексу України стосовно форми правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання, видом якого у розумінні ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України є неустойка, у розглядуваному випадку дотримані.

Отже, перевіривши розрахунок пені за період з 06.05.2019 по 15.05.2020, суд дійшов висновку, що її розмір є арифметично вірним, з огляду на що, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 6248,64 грн.

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних і інфляційної індексації за весь період прострочення.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, отже, проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.

Проте, перевіривши арифметичні розрахунки позовних вимог щодо 3% річних за період з 06.05.2019 по 15.05.2020, суд дійшов висновку, що їх розмір є арифметично невірним через допущення арифметичної помилки, з огляду на що, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 708,79 грн.

Разом з цим, перевіривши арифметичні розрахунки позовних вимог щодо інфляційних витрат за період з травня 2019 по квітень 2020, суд зазначає, що при їх розрахунку позивачем не враховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, приймаючи до уваги умови п.3.4. спірного договору, за якими орендна плата вноситься Орендарем щомісячно не пізніше 5-го числа місяця, належним початком періоду нарахування інфляційних витрат на зобов`язання за квітень 2019 є з червня 2019, за травень з липня 2019, за червень 2019 з серпня 2019, за липень 2019 з вересня 2019, за серпень 2019 з жовтня 2019 з грудня 2019, за листопад 2019 з січня 2020, за грудень 2019 з лютого 2020, за січень 2020 з березня 2020.

Таким чином, перевіривши розрахунок інфляційних витрат за визначений судом період, їх розмір складає 579,97 грн., з огляду на що, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 579,97 грн.

Що стосується зустрічних позовних вимог відповідача про визнання договору оренди приміщення №юр-266/18 від 01.08.2018 розірваним з 06.03.2020 року, суд виходить з наступного.

Частина 1 ст.626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як встановлено ч.1 ст.283, ч.3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст.651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.1 ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні за договором (ч.2 ст.188 ГК України).

Разом з цим, норми ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України містять перелік способів захисту особистих немайнових або майнового права та інтересів, якими є: визнання права. визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд звертає увагу, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Наслідком вирішення господарського спору повинно бути відновлення порушеного (невизнаного, оспорюваного) права чи охоронюваного законом інтересу у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Однак, звертаючись до суду з вимогою про визнання договору оренди №юр-266/18 від 01.08.2018 розірваним, позивачем не зазначає в чому саме полягає порушення його прав.

В свою чергу вимога позивача про визнання спірного договору розірваним не відповідає встановленим законодавством способам захисту, не призводить до поновлення прав позивача, і за своїм змістом спрямована на встановлення юридичного факту, який являється елементом правової оцінки спірних правовідносин в контексті заявленого предмету позовних вимог.

Суд звертає увагу на те, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 14.03.2019 у справі №926/1057/18.

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права не передбачено законом, оскільки він не підпадає під примусове виконання обов`язку в натурі, передбачене пунктом 5 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України.

Звертаючись до суду з вимогою щодо визнання договору розірваним, позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження судом припинення прав орендаря на користування орендованим майном. Водночас відповідно до абзацу 2 частини другої статті 20 Господарського кодексу України у цьому разі належним способом захисту є визнання відсутності права відповідача.

Отже, суд зазначає, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту свого права, з огляду на що підстави для задоволення зустрічних позовних вимог - відсутні.

Судові витрати за первісним позовом у відповідності до вимог ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а за зустрічним позовом - покладаються на Відповідача.

Керуючись cт.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Первісні позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат", смт. Володимирівка Донецької області до Фізичної особи - підприємця Марченко Ольги Вікторівни, смт. Володимирівка Донецької області про стягнення суми основного боргу у розмірі 76617,44 грн., 6248,64 грн. - пені, 709,75 грн. - 3% річних та інфляційних витрат - 607,45 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Марченко Ольги Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; код ІПН НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" (85721, Донецька область, смт. Володимирівка, вул. Заводська, 1; ) суму основного боргу у розмірі 76617,44 грн., 6248,64 грн. - пеня, 708,79 грн. грн. - 3% річних та інфляційні витрати - 579,97 грн. , а також витрати на оплату судового збору в розмірі 2 101,37 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні зустрічних позовних вимог Фізичної особи - підприємця Марченко Ольги Вікторівни, смт. Володимирівка Донецької області до Приватного акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат", смт. Володимирівка Донецької області про визнання договору оренди приміщення №юр-266/18 від 01.08.2018 розірваним з 06.03.2020 року - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області в порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 05.10.2020 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/