23.09.2020Справа № 910/5766/20
до Фізичної особи-підприємця Сезоненко Антона Юрійовича ( АДРЕСА_1 )
про заміну товару неналежної якості
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.
за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М.
Представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвентум Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Сезоненко Антона Юрійовича про заміну товару неналежної якості.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу №18-12-17 від 18.12.2017 в частині поставки товару, що відповідає вимогам стандартів якості та технічним умовам виробника.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2020р. у справі № 910/5766/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвентум Україна» залишено без руху.
08.05.2020р. на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 28.04.2020р. про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою від 12.05.2020р. було відкрито провадження по справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 10.06.2020р.
Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення, посилаючись на те, що позивачем не було надано доказів поставки неякісного товару та його експлуатації у відповідності до вимог його паспорту. Одночасно, відповідачем наголошено на пропуску позивачем гарантійного строку.
10.06.2020р. судом було відкладено підготовче засідання на 01.07.2020р.
01.07.2020р. підготовче засідання було відкладено на 21.07.2020р.
21.07.2020р. судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.09.2020р.
У судовому засіданні 02.09.2020р. представником позивача було надано усні пояснення по справі, згідно яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.
В судовому засіданні 02.09.2020р. на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
07.09.2020р. від відповідача до канцелярії суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, до якої додано докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 17.09.2020 р. судом було призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 23.09.2020р.
Представники сторін у судове засідання 23.09.2020р. не з`явились, проте, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
У судовому засіданні 23.09.2020р. судом було проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Розглянувши подану позивачем заяву та додані до неї документи і матеріали, Господарський суд міста Києва,
За приписами ст.221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
У ст.244 вказаного нормативно-правового акту зазначено, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).
Як вказувалось вище, позивачем було подано заяву про розподіл витрат на професійну допомогу.
Оцінюючи надані докази судом враховано наступне.
Частинами 1-2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Наразі, обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу відповідачем представлено до матеріалів справи: договір № 19/05-20 від 19.05.2020р. про надання правової допомоги, укладений з Адвокатським об`єднанням «Бітраж»; додаткову угоду № 1 до договору № 19/05-20 про надання правової допомоги від 19.05.2020р.; акт про надання правової допомоги згідно з додатковою угодою № 1 від 19.05.2020р. до договору № 19/05-20 про надання правової допомоги від 19.05.2020р.; ордер серії КВ №797386; платіжне доручення №45 від 03.09.2020р. на суму 15 000 грн.; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Книшовим І.Г., з метою представництва інтересів відповідача по справі № 910/5766/20.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору № 19/05-20 про надання правової допомоги від 19.05.2020р. підписаної між Фізичною особою-підприємцем Сизоненком Антоном Юрійовичем та Адвокатським об`єднанням «БІТРАЖ» в особі керуючого партнера Книшова І.Г., сторони домовились, що в рамках правової допомоги, щодо представництва інтересів клієна у Господарському суді м. Києва у справі № 910/5766/20, Адвокатське об`єднання «БІТРАЖ» здійснює наступні заходи: а) ознайомлення з матеріалами справи; б) підготовка та подання заяв по суті справи; в) підготовка та подання заяв з процесуальних питань; г) участь у судових засіданнях по справі.
Крім того, вдповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 до договору № 19/05-20 про надання правової допомоги від 19.05.2020р., сторони домовились, що вартість правової допомоги становить 15 000,00 грн. Оплата послуг Клієнтом здійснюється не пізніше трьох днів з дня винесення рішення суду по справі.
Як вбачається з акту про надання правової допомоги згідно з додатковою угодою № 1 від 19.05.2020р. до договору № 19/05-20 про надання правової допомоги від 19.05.2020р.. правова допомога надана якісно, у повному обсязі і в термін, що відповідає умовам договору. Сторони претензій одна до одної не мають.
Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Книшовим І.Г., з метою представництва інтересів відповідача по справі № 910/5766/20, були надані такі послуги: 1) 27.05.2020р. підготовка та подання до суду заяви про ознайомлення із матеріалами спрви, 1 год. - 1000 грн.; 2) 01.06.2020р. ознайомлення з матеріалами справи по суті, 2 год. - 2000 грн.; 3) 10.06.2020р. підготовка та подання до суду відзиву на позовну заяву, 3 год. -3000 грн.; 4) 10.06.2020р. участь в судовому засіданні, 1,5 год. - 1500 грн.; 5) 01.07.2020р. участь в судовому засіданні, 1,5 год. - 1500 грн.; 6) 13.07.2020р. підготовка та подання до суду клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи, 1 год. - 1000 грн.; 7) 13.07.2020р. підготовка та подання до суду заперечення на відповідь на відзив, 1 год. - 1000 грн.; 8) 21.07.2020р. участь в судовому засіданні, 1,5 год. - 1500 грн.; 9) 02.09.2020р. участь в судовому засіданні, 1,5 год. - 1500 грн.; 10) 04.09.2020 р. підготовка та подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення (про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу), 1 год. - 1000 грн.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що нараховані витрати на професійну правничу допомогу відповідно до опису наданих послуг долученого до матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованими, доведеними, документально підтвердженими, а отже такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, виходячи з представлених відповідачем до матеріалів справи документів, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості тверджень відповідача про понесення в межах розгляду спору витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.
Одночасно, суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.
За приписами ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Згідно з частиною 4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019р. Верховного Суду по справі №910/4515/18.
Судом враховано те, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).
Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом
Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).
У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Проте, відповідачем відповідної заяви про зменшення суми судових витрат у порядку ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України подано не було, ґрунтовних заперечень з приводу наявності підстав вважати розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу завищеним не наведено.
Приймаючи до уваги відсутність обґрунтованої заяви позивача про зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу, враховуючи сукупність доказів, щодо витраченого адвокатом часу на підготовку та подання до суду заяви про ознайомлення із матеріалами спрви, ознайомлення з матеріалами справи, підготовку та подання до суду відзиву на позовну заяву, підготовку та подання до суду клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи, підготовку та подання до суду заперечення на відповідь на відзив, підготовку та подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення (про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу), участь адвоката у судових засіданнях, характер спірних правовідносин у справі, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 15 000,00 грн.
Частиною 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з висновків суду стосовно повної відмови в задоволенні позовних вимог, витрати на правничу професійну допомогу в розмірі 15 000,00 грн. покладаються на позивача.
Керуючись приписами ст.ст.123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,
2. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складено та підписано 28.09.2020р.

Суддя О.М. Спичак