ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

30 вересня 2020 року Справа № 915/1154/20

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О.

розглянувши заяву №б/н без дати (вх.№12141/20 від 28.09.2020) Фізичної особи - підприємця Новосьолова Дмитра Анатолійовича, про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом: Фізичної особи - підприємця Новосьолова Дмитра Анатолійовича, АДРЕСА_1 ,

до відповідача: Миколаївської міської ради, 54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.20

про: зобов`язання вчинити дії

Фізична особа - підприємець Новосьолов Дмитро Анатолійович звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №б/н від 08.09.2020 в якій просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність Миколаївської міської ради

- зобов`язати Миколаївську міську раду вчинити дії, а саме розглянути заяви позивача щодо поновлення договору сервітуту для розміщення пересувної споруди на найближчій пленарній сесії;

- поновити дію договору сервітуту для розміщення пересувної споруди до моменту винесення рішення відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 травня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №280 про встановлення особистого строкового сервітуту. Виконавчий комітет Миколаївської міської ради на підставі рішення від 26.04.13 № 427 встановлює особистий строковий сервітут відносно земельної ділянки площею 9 кв. м. по вул. Металургів, біля буд. 34, строком на рік. 02 липня 2018 року було укладено Договір про зміни № 280 П/2-18 до договору про встановлення особистого строкового сервітуту зареєстрованого в Миколаївської міської ради, а саме цим договором встановлюється особистий строковий сервітут до 28.10.2018 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про продовження договору про встановлення строкового сервітуту № 480 від 28.05.2013 року в тому числі 08.07.2018 року. Питання продовження строку договору про встановлення строкового сервітуту №480 від 28.05.2013 року між сторонами не врегульовано, рішення Миколаївською міською радою про надання дозволу на продовження договору або відмову в продовженні договору не прийнято. Вказує, що добросовісно виконує умови договору, тому має можливість продовжувати користуватися даною земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09.09.2020 позовну заяву №б/н від 08.09.2020 Фізичної особи - підприємця Новосьолова Дмитра Анатолійовича залишено без руху. Вказаною ухвалою позивачу надано строк для усунення недоліків, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

11 вересня 2020 року представник позивача до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав позовну заяву й новій редакції в якій просить суд: - зобов`язати Миколаївську міську раду вчинити дії, а саме розглянути заяви позивача щодо поновлення договору сервітуту для розміщення пересувної споруди на найближчій пленарній сесії.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15 жовтня 2020 року.

28 вересня 2020 року позивач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заяву про вжиття заходів забезпечення позову в якій просить суд заборонити Миколаївській міській раді та її виконавчим органам (в тому числі департаменту внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради) здійснювати будь-які дії для демонтажу тимчасових споруд, які розміщені біля буд.34 по вул.Металургів на підставі договору про встановлення особистого строкового сервітуту № 280 від 28.05.2013 року, укладеного між позивачем та Миколаївською міською радою до моменту прийняття рішення Миколаївської міської ради щодо розгляду заяв про поновлення договору.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник (позивач) зазначає наступне.

05.09.2020 року на адресу позивача надійшли повідомлення від 03.09.2020 року та Акт №9 обстеження зайнятих земельних ділянок на території м.Миколаєва від 20.07.2020 року. Комісією вирішено рекомендувати Корабельному ГУНП в Миколаївській області вжити заходів направлених на ліквідацію та недопущення розміщення даного об`єкту за вказаною адресою. Адміністрації Корабельного району та департаменту внутрішнього фінансового контролю нагляду та корупції ММР вжити відповідні заходи щодо демонтажу зазначеної споруди та звільнення само зайнятої земельної ділянки а також в подальшому здійснювати контроль з метою недопущення безпідставного зайняття звільненої земельної ділянки. Вказує, що існує реальна загроза демонтажу тимчасової споруди позивача, внаслідок чого позивач буде змушений вживати додаткових витрат для відновлення попереднього стану та повторної установки стаціонарних тимчасових споруд, а отже підприємство понесе збитки. Невжиття заходів забезпечення позову значно утруднить виконання рішення в майбутньому, оскільки позивач змушений буде понести значні витрати для повторного встановлення демонтованих стаціонарних тимчасових споруд на місце їх розташування відповідно до договору у разі визнання в судовому порядку договору поновленим. Вказує, що Миколаївська міська рада повідомила про примусовий демонтаж тимчасових споруд 6 вересня 2020 року. Такий демонтаж суперечить не тільки нормам права, але і строкам вказаним у попередженні від 03.09.2020 року.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд ухвалив відмовити у задоволенні заяви з огляду на наступне.

У відповідності до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.137 ГПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, із змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення.

Отже, інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Одночасно з цим, заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Предметом спору у даній справі є зобов`язання Миколаївську міську раду вчинити дії, а саме розглянути заяви позивача щодо поновлення договору сервітуту для розміщення пересувної споруди на найближчій пленарній сесії.

В заяві про забезпечення позову заявник просить забезпечити позов шляхом заборони Миколаївській міській раді та її виконавчим органам (в тому числі департаменту внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради) здійснювати будь-які дії для демонтажу тимчасових споруд, які розміщені біля буд.34 по вул.Металургів на підставі договору про встановлення особистого строкового сервітуту №280 від 28.05.2013 року, укладеного між позивачем та Миколаївською міською радою до моменту прийняття рішення Миколаївської міської ради щодо розгляду заяв про поновлення договору, при цьому не вказує на наявність зв`язку між запропонованим заходом до забезпечення позову і предмету позовної вимоги, та як саме такий захід буде спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Згідно зі ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заявником не вказано та не надано доказів на підтвердження обставин, що:

- повідомлення (попередження) від 03.09.2020 адресоване саме ФОП Новосьолову Дмитру Анатолійовичу;

- повідомлення (попередження) від 03.09.2020 стосується пересувної тимчасової споруди площею 9 кв.м.;

- тимчасові споруди, які розміщені біля буд.34 по вул.Металургів належать ФОП Новосьолову Дмитру Анатолійовичу.

Заявником не надано жодних належних, допустимих та вірогідних доказів в розумінні ст.ст.76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, із яким діюче законодавство пов`язує застосування заходів щодо забезпечення позову.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Фізичної особи - підприємця Новосьолова Дмитра Анатолійовича про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76, 77, 79, 136, 137, 138, 140, 232, 234, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви №б/н без дати (вх.№12141/20 від 28.09.2020) Фізичної особи - підприємця Новосьолова Дмитра Анатолійовича про забезпечення позову - відмовити повністю.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України набирає законної сили 30.09.2020.

Ухвала може бути оскаржена у відповідності п.4 ч.1 ст.255 ГПК України.

Ухвала господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Н.О. Семенчук