ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2020 р. Справа№ 910/14995/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пономаренка Є.Ю.

за участі секретаря - Стародуб М.Ф.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 (повний текст складено 30.06.2020), постановлену за результатами розгляду заяви Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі №910/14995/18 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення 118 133 417,04 грн,

за участю представників згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерне товариство «Київводоканал» (далі також - ПрАТ «АТ «Київводоканал») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі також - ПАТ «Київенерго») про стягнення 118 133 417,04 грн заборгованості за договором № 12477/5-01 від 07.08.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2019 задоволено заяву Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» та Публічного акціонерного товариства «Київенерго» та затверджено мирову угоду сторін у справі.

13.03.2020 до суду надійшла заява про заміну сторони правонаступником, в якій заявник просив замінити боржника у виконавчому провадженні з виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 09.01.2019 у справі №910/14995/18 на двох боржників: Акціонерного товариство «К.Енерго» - основного боржника та Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» - субсидіарного боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 відмовлено в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про заміну сторони виконавчого провадження.

Розглядаючи подану позивачем заяву про заміну сторони виконавчого провадження, місцевий господарський суд виходив із двох встановлених ним обставин: момент виникнення заборгованості за договором, її розмір, а також дата виділу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі». Встановивши, що зобов`язання боржників - Акціонерного товариства «К.Енерго» - як основного боржника та Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» - як субсидіарного боржника, які обліковувались за ними до дати реєстрації Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» є погашеними у результаті укладення сторонами мирової угоди, суд дійшов висновку, що наявність у Акціонерного товариства «К.Енерго», заборгованості перед ПрАТ «АТ «Київводоканал» за договором, яка виникла уже після реорганізації та утворення внаслідок виділу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (16.02.2018р.), виключає покладення на останнього субсидіарної відповідальності за цими зобов`язаннями відповідача у справі.

Не погоджуючись з прийнятою у справі ухвалою, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі №910/14995/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування вимог за апеляційною скаргою ПрАТ «Київводоканал» вказує на неправильне застосування судом статті 109 Цивільного кодексу України, статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України. Заявник апеляційної скарги зауважує, що висновок суду про відсутність підстав для покладення на ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» усієї заборгованості за договором № 12477/5-01 від 07.08.2014 у зв`язку з погашенням наявного на момент виділу товариства боргу та у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

До Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив Акціонерного товариства «К.Енерго», у якому відповідач вважає мотивованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для покладення на ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» заборгованості за договором № 12477/5-01 від 07.08.2014, яка виникла після 16.02.2018, тобто після державної реєстрації цієї юридичної особи.

Одночасно, АТ «К.Енерго» звертає увагу суду на те, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не є правонаступником АТ «К.Енерго» в частині зобов`язань, затверджених ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2019 у справі №910/14995/18 за договором № 12477/5-01 від 07.08.2014, оскільки така заборгованість за розподільчим балансом, як це унормовано частиною першою статті 109 Цивільного кодексу України, - не передавалась.

Крім цього, відповідач вказує на норму частини другої статті 619 Цивільного кодексу України, за якою до пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника.

Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.

Як підтверджується ухвалою Господарського суду Донецької області від 23.01.2020 у справі №905/1965/19 грошові вимоги ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» за договором № 12477/5-01 від 07.08.2014 визнано та внесено до реєстру вимог кредиторів АТ «К.Енерго» у розмірі 73 019 678,20 грн віднесено до четвертої черги, а вимоги у розмірі - 3842,00 грн - до першої черги. Відтак, боржник визнає пред`явлені вимоги та бажає їх задовольнити, що, за висновком відповідача, виключає можливість покладення на субсидіарного боржника обов`язку зі сплати боргу. І, відповідно, відсутні підстави для заміни боржника у виконавчому проваджені, оскільки АТ «К.Енерго» із матеріального правовідношення не вибув. Станом на сьогодні юридичну особу боржника не припинено, він здійснює підприємницьку діяльність та несе відповідальність за своїми зобов`язаннями.

До Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення ПАТ «Київводоканал» на відзив Акціонерного товариства «К.Енерго» на апеляційну скаргу, у якому позивач наголошує на відсутності у відзиві доводів та доказів на спростування викладених у апеляційній скарзі доводів про обґрунтування судового рішення припущеннями в частині висновку про погашення суми основного боргу щодо якої АТ «К.Енерго» є основним боржником, а ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» - субсидіарним. Крім цього,стаття 619 Цивільного кодексу України, згадана у відзиві, за висновком позивача, взагалі не підлягає застосуванню при вирішенні питання про залучення до виконавчого провадження субсидіарного боржника, а справа про банкрутство та визнання за ПрАТ «Київваодоканал» кредиторських вимог, які включають заборгованість за договором, що є предметом спору, не має правового значення при вирішенні питання про залучення до виконавчого провадження субсидіарного боржника. Стверджує, що виникнення заборгованості щодо якої боржниками є і основний і субсидіарний боржник пов`язується не з моментом реєстрації новоствореної юридичної особи, а регулюється переходом прав за розподільчим балансом.

До Північного апеляційного господарського суду також надійшов відзив на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», у якому товариство вважає ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 законною, мотивованою, ухваленою за дослідження судом належних доказів. Натомість, подана позивачем апеляційна скарга висновків суду першої інстанції не спростовує, відтак, підстави для її задоволення - відсутні. ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» наголошує, що позивачем неправильно тлумачаться статті 52, 334 Господарського процесуального кодексу України.

До Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення ПАТ «Київводоканал» на відзив ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на апеляційну скаргу, у якому позивач, аналогічно до заперечень на відзив АТ «К.Енерго» наголошує на відсутності у відзиві доводів та доказів на спростування викладених у апеляційній скарзі доводів про обґрунтування судового рішення припущеннями в частині висновку про погашення суми основного боргу щодо якої АТ «К.Енерго» є основним боржником, а ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» - субсидіарним. Зауважує, що моментом виникнення субсидіарної відповідальності ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є не державна реєстрація новоствореної юридичної особи, а затвердження розподільчого балансу. Необґрунтованими є доводи ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» про неможливість процесуального правонаступництва у правовідносинах сторін, що склались. Зауважує на підтриманні позиції про можливість залучення до виконавчого провадження субсидіарного боржника Верховним Судом у постанові від 24.09.2019 у справі №905/2589/17, від 23.12.2019 у справі №913/826/15, від 17.04.2020 у справі №904/3787/18.

20.08.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерне товариство «Київводоканал» надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2020 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду на 17.09.2020.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2020, у зв`язку з перебуванням суддів Кропивної Л.В. та Пашкіної С.А., які входить до складу колегії суддів і не є суддями - доповідачами, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Поляк О.І. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі №910/14995/18 до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2020 оголошено перерву у розгляді справи №910/14995/18 та призначено її до розгляду у судовому засіданні 23.09.2020.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з таким.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 12 березня 2009 року у справі «Матківська проти України» (заява № 38683/04) зазначено, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом (стадією) судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний закон та закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження, наприклад, у зв`язку з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частин першої та другої статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником, заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За приписами статті 52 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Таким чином, виходячи зі змісту наведеної вище норми, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні (відповідно до статей 512 і 520 Цивільного кодексу України). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, ПрАТ «АТ «Київводоканал» звернулось до місцевого суду із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні з виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 09.01.2019 у справі №910/14995/18 на двох боржників: Акціонерного товариство «К.Енерго» - основного боржника та Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» - субсидіарного боржника.

Обґрунтовуючи вимоги за поданою заявою, позивач вказує на положення статі 109, статті 619 Цивільного кодексу України, а також тим, що у Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», як особи, яка утворилась внаслідок виділу з Акціонерного товариства «К.Енерго», в силу приписів статей 109, 619 Цивільного кодексу України виникла субсидіарна відповідальність за зобов`язаннями, що були предметом спору у справі №910/14995/18.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення поданої позивачем заяви.

Так, за загальним визначенням правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки.

Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора або боржника у зобов`язанні. Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наступати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, виділу тощо. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути: відповідний договір, на підставі якого воно виникло, передавальний акт чи розподільчий баланс, статут правонаступника.

Для процесуального правонаступництва правове значення має факт настання правонаступництва у правовідносинах, щодо яких заявлено позовні вимоги щодо такої сторони (висновок про застосування норм права, який викладений в постановах Верховного Суду від 10.07.2019 у справі № 922/2301/18 та від 24.10.2019 № 910/16586/18). Верховний Суд у постанові від 31.05.2018 у справі № 910/1879/17 звернув увагу на те, що судам необхідно здійснювати аналіз доказів переходу відповідних прав і обов`язків.

Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, звертаючись із заявою про заміну сторони правонаступником, ПрАТ «АК «Київводоканал» просив замінити боржника у виконавчому провадженні з виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 09.01.2019 у справі №910/14995/18 на двох боржників: Акціонерне товариство «К.Енерго» - основного боржника та Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» - субсидіарного боржника.

Мотивуючи заяву ПрАТ «АК «Київводоканал» наголошував на тому що ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2019 у справі №910/14995/18 затверджено мирову угоду сторін від 27.12.2018 (далі також - Мирова угода).

Укладаючи Мирову угоду Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал»(позивач) та Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (відповідач) погодили що:

- у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/14995/18 про стягнення з Відповідача 118 133 417,04 грн заборгованості за надані за договором від 07.08.2014 №12477/5-01 послуги з централізованого постачання питної холодної води, що призначена для виробництва послуг з централізованого постачання гарячої води, з яких: 92 236 030,55 грн основного боргу, 22 451 422,37 грн інфляційних втрат та 3 445 964,12 грн трьох процентів річних;

- розмір основного боргу, що є предметом стягнення у справі № 910/14995/18, станом на 29.12.2018 складає 92 236 030,55 грн;

- погашення основного богу у розмірі 92 236 030,55 грн, що є предметом стягнення у справі № 910/14995/18, буде здійснюватися відповідачем шляхом внесення восьми платежів за наступним графіком: Травень 2019 року - 5 127 498,692 грн., червень 2019 року - 12 444 075,983 грн., липень 2019 року - 12 444 075,984 грн., серпень 2019 року - 12 444 075,985 грн., вересень 2019 року - 12 444 075,986 грн., жовтень 2019 року - 12 444 075,987 грн., листопад 2019 року - 12 444 075,988 грн., грудень 2019 року - 12 444 075,98 грн. Всього 92 236 030,55 грн;

- враховуючи соціальне значення та важкий фінансовий стан Відповідача, Позивач відмовляється від нарахованих сум інфляційної складової боргу в розмірі 22 451 422,37 грн, 3% річних в розмірі 3 445 964,12 грн, а також судового збору в розмірі 308 350,00 грн, що становить 50% сплаченої Позивачем за подання позовної заяви суми судового збору (решта суми судового збору підлягає поверненню з бюджету за заявою позивача).

- у разі невиконання Відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами і в терміни, визначені Мировою угодою, Позивач має право на примусове стягнення несплаченої частини заборгованості відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» шляхом пред`явлення до виконавчої служби ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/14995/18, яка відповідно до Закону є виконавчим документом.

У подальшому, між ПрАТ «АК «Київводоканал» та АТ «К.Енерго» укладено угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 20.03.2019 №515/12/16-19 та №516/12/16-19 у результаті чого, частина заборгованості за договором від 07.08.2014 №12477/5-01 у розмірі 19 102 038,81 грн. була погашена.

Оскільки умови мирової угоди відповідачем не виконувались, позивачем направлено ухвалу Господарського суду міста Києва у справі № 910/14995/18 на примусове виконання, у зв`язку з чим постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва від 04.07.2019 відкрито виконавче провадження ВП №59460152.

У результаті примусового виконання ухвали суду від 09.01.2019 з відповідача було стягнуто 179 278,56 грн.

Сума основного боргу так і не була погашена відповідачем - АТ «К.Енерго», що мало наслідком звернення ПрАТ «АТ «Київводоканал» зі згаданою заявою про заміну боржника.

В обґрунтування вимог за заявою, позивач визначив частину третю статті 109 Цивільного кодексу України, за якою юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

На підтвердження правонаступництва прав та обов`язків за договором від 07.08.2014 №12477/5-01 від АТ «К.Енерго» до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» позивач надав лише відомості з ЄДРЮОФОПТГ за якими ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником АТ «К.Енерго».

Відповідно до даних ЄДРЮОФОПТГ, видами діяльності ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є: 35.13 Розподілення електроенергії (основний); 85.32 Професійно-технічна освіта; 73.11 Рекламні агентства; 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій.

Дійсно, у ЄДРЮОФОПТГ зазначено, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником АТ «К.Енерго».

Разом з цим, пунктом 2.3 рішення Загальних зборів акціонерів ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», оформленого протоколом №4/2017 від 22.12.2017 встановлено, що згідно з частиною 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків, а саме:

пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією;

за укладеними договорами про приєднання до електричних мереж;

за укладеними договорами спільного використання технологічних електричних мереж;

за договорами, укладеними з державним підприємством, що провадить діяльність з оптового постачання електричної енергії, судовими рішеннями, прийнятими у справах щодо цього підприємства;

за кредитними договорами, договорами застави, поруки, обумовленими провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами;

за зобов`язаннями, пов`язаними з купівлею-продажем, ремонтом, будівництвом та іншими операціями з майном, яке забезпечує діяльність оператора системи розподілу;

за зобов`язаннями, пов`язаними з емісією, володінням цінними паперами та іншими зобов`язаннями, пов`язаними з власними або придбаними цінними паперами.

Під час апеляційного перегляду було встановлено, що предметом договору № 12477/5-01 від 07.08.2014 є надання послуг з централізованого постачання питної холодної води, що призначена для виробництва послуг з централізованого постачання гарячої води. Такий вид договорів не входить до обумовлених частиною 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» договорів, а предмет та суть договірних правовідносин, що виникли за цим договором виключають висновок, що у результаті виконання договору у ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» виникають зобов`язання, пов`язані з купівлею-продажем, ремонтом, будівництвом та іншими операціями з майном, яке забезпечує діяльність оператора системи розподілу.

Отже, поданий позивачем витяг з ЄДРЮОФОПГО не підтверджує правонаступництво ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» за зобов`язаннями АТ «К.Енерго», що виникли на підставі договору № 12477/5-01 від 07.08.2014.

Одночасно, Верховним Судом у постанові від 24.10.2019 у справі №904/805/18 зауважено, що заявляючи про наявність підстав для здійснення заміни сторони у справі на її правонаступника, заявник повинен надати суду докази такого правонаступництва і не лише відомості, що містяться в ЄДРЮОФОПГФ, щодо правонаступництва юридичної особи, а й докази факту настання правонаступництва у правовідносинах, щодо яких заявлено позовні вимоги щодо такої сторони (передавальний акт, розподільчий баланс тощо, у якому має бути чітко зазначено про суть та обсяг прав і обов`язків, що передаються).

Відповідно до частини 1 статті 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Припинення суб`єкта господарювання здійснюється відповідно до закону (стаття 59 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

За частиною 1 статті 109 Цивільного кодексу України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Статтею 86 Закону України «Про акціонерні товариства» унормовано, що виділом акціонерного товариства визнається створення одного чи кількох акціонерних товариств із передачею йому (їм) згідно з розподільним балансом частини майна, прав та обов`язків акціонерного товариства, з якого здійснюється виділ, без припинення такого акціонерного товариства. З акціонерного товариства може виділитися лише акціонерне товариство (частина перша статті 86).

У постановах у справі №904/807/18 від 02.12.2019 та №904/10513/17 від 11.12.2019 Верховний суд дійшов висновку, що виділ не є різновидом припинення або реорганізації юридичної особи, це один із способів створення юридичної особи. Основною відмінністю виділу є те, що в результаті виділу створюється нова юридична особа, яка наділяється існуючою юридичною особою певним майном. При цьому, стара юридична особа не припиняється.

Згідно з частиною 2 статті 109 Цивільного кодексу України після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

За частиною п`ятою статті 86 Закону України «Про акціонерні товариства», акціонерне товариство, з якого здійснюється виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які перейшли до товариства, що виділилося, згідно з розподільним балансом. Товариство, що виділилося, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які виникли у товариства, з якого здійснюється виділ, перед виділом, але не перейшли до товариства, що виділилося. Якщо товариств, що виділилися, два чи більше, вони солідарно несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями разом з товариством, з якого здійснено виділ.

Як встановлено місцевим судом, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» створене на підставі рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Київенерго» від 13.11.2017 про реорганізацію Публічного акціонерного товариства «Київенерго» шляхом виділу з нього Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» та передачі йому частини майна, прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Київенерго», та на підставі рішення загальних зборів акціонерів товариства про заснування товариства від 22.12.2017.

Згідно з частиною 3 статті 80 Закону України «Про акціонерні товариства» виділ акціонерного товариства вважається завершеним з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про створення акціонерного товариства, що виділилося.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», як особи, яка утворилась внаслідок виділу з Акціонерного товариства «К.Енерго» було здійснено 16.02.2018.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем, ним до заяви про заміну боржника не було додано жодних доказів, які б підтверджували факт передання новоствореній особі у результаті виділу прав та обов`язків за договором № 12477/5-01 від 07.08.2014 у тому числі заборгованості, що є предметом розгляду у справі №910/14995/18 та щодо якої було укладено сторонами мирову угоду від 27.12.2018 затверджену у подальшому ухвалою суду від 09.01.2019. Матеріали справи не містять розподільчого балансу, як і клопотання ПрАТ «АТ «Київводоканал» про витребування цього доказу у відповідача у порядку статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Між тим, частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України покладає на кожну із сторін обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, відповідно до частини 3 статті 109 Цивільного кодексу України юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Частиною четвертою статті 109 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.

Аналізуючи частину третю статті 109 Цивільного кодексу України, положення статті 86 Закону країни «Про акціонерні товариства» можна дійти висновку, що юридична особа, з якої був здійснений виділ, та юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несуть одна до одної додаткову (субсидіарну) відповідальність щодо зобов`язань, в яких вони не є основними боржниками. При цьому, з огляду на положення частини третьої та четвертої статті 109 Цивільного кодексу України, такі юридичні особи несуть відповідальність щодо зобов`язань, які існували на момент виділу. З моменту виділу такі особи діють як окремі суб`єкти правовідносин.

Як уже було встановлено судом, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» було зареєстровано 16.02.2018.

Зі змісту наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що заборгованість за договором № 12477/5-01 від 07.08.2014 включає борг за лютий 2018 року на загальну суму 30768445 грн, березень 2018 року в сумі 29784565,84 грн та квітень 2018 року в сумі 31683019,71 грн.

Водночас, звертаючись із заявою про заміну боржника та посилаючись, при цьому, на частину третю статті 109 Цивільного кодексу України, ПрАТ «АТ «Київводоканал» не надав ні розподільчого балансу, ні розрахунку із якого б убачався розмір заборгованості за договором № 12477/5-01 від 07.08.2014 у період з 01.02.2018 до 16.02.2018, тобто розмір боргових зобов`язань щодо яких Акціонерне товариство «К.Енерго» - є основним боржником а Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» - субсидіарним боржником. Матеріали справи також не містять доказів і того, що здійснене сторонами зарахування зустрічних однорідних вимог за угодами від 20.03.2019 №515/12/16-19 та №516/12/16-19 не стосується боргових зобов`язань, які виникли у період з 01.02.2018 до 16.02.2018.

Одночасно, колегія суддів не може погодитись з висновками місцевого суду стосовно того, що заборгованість за 16 днів лютого 2018 року складає 17581968,57 грн, оскільки цей висновок ґрунтується не на поданих сторонами доказах оцінених судом, а є результатом здійснених судом арифметичних підрахунків. Так, поданий сторонами розрахунок заборгованості за лютий 2018 року містить загальний розмір боргових зобов`язань, які виникли у лютому, розрахований на підставі актів, якими зафіксовано загальний обсяг послуг, наданих у лютому. При цьому, згадані розрахунок та акти не містять розбивки на дні, що фактично унеможливлює з`ясування як обсягу постачання питної холодної води, що призначена для виробництва послуг з централізованого постачання гарячої води у кожен окремий день лютого 2018 року, так і вартості таких послуг.

Не ґрунтуються на жодних доказах висновки суду першої інстанції про те, що боргові зобов`язання, що виникли у лютому 2018 року є погашеними у зв`язку з проведенням сторонами заліку зустрічних однорідних вимог. Заявником апеляційної скарги слушно зауважено, що за своєю природою наведені висновки суду є лише припущеннями.

У постановах у справі №904/807/18 від 02.12.2019 та №904/10513/17 від 11.12.2019 Верховний Суд наголосив, що правонаступництва у даному випадку не відбувається, оскільки передбачена статтею 109 ЦК України субсидіарна відповідальність виділеної юридичної особи не є її процесуальним правонаступництвом прав та обов`язків юридичної особи, з якої був здійснений виділ, в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки виділ однієї юридичної особи з іншої не припиняє юридичної особи, з якої був здійснений виділ, а також не має наслідком реорганізацію юридичної особи, з якої був здійснений виділ, то відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України процесуальне правонаступництво внаслідок такого виділу у будь-якому разі відсутнє.

Одночасно, Великою Палатою Верховного суду у постанові від 26.06.2019 у справі №905/1956/15 здійснено аналіз норм статей 52, 334 Господарського процесуального кодексу України, статей 109, 619 Цивільного кодексу України та акцентовано увагу на тому, що процесуальне законодавство містить норми тільки щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, яка розрахована на випадок, коли сторона виконавчого провадження вибуває з відповідного матеріального правовідношення, до якого натомість вступає правонаступник цієї сторони.

При цьому, процесуальним законодавством не враховано, що у певних випадках до матеріального правовідношення може вступити інша особа як боржник, хоч сторона виконавчого провадження з цього правовідношення і не вибуває.

Великою Палатою Верховного суду у згаданій постанові зауважено, що забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності.

Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі №905/1956/15 дійшла висновку, що за аналогією закону у випадках, коли один (первісний) боржник у матеріальному правовідношенні замінюється двома боржниками, суд має замінити такого боржника як сторону виконавчого провадження двома боржниками (у цій справі - основним і субсидіарним боржниками).

Розглядаючи справу №910/14995/18 в апеляційному порядку, колегія суддів, враховуючи позицію Великої Палати Верховного суду у справі №905/1956/15, викладену у постанові від 26.06.2019 дійшла висновку про можливість заміни первісного боржника як сторону виконавчого провадження двома боржниками у цій справі - основним та субсидіарним, однак виключно щодо зобов`язань які виникли до моменту виділу особи у порядку статті 109 Цивільного кодексу України та статті 86 Закону України «Про акціонерні товариства», оскільки виключно щодо таких зобов`язань юридична особа, з якої був здійснений виділ, та юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несуть одна до одної додаткову (субсидіарну) відповідальність.

У зв`язку з реєстрацією ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у лютому 2018 року, а також оскільки предмет спору у справі, що розглядається включає заборгованість за лютий 2018 року, враховуючи відсутність доказів передання цього боргу новоствореній особі за розподільчим балансом, та позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №905/1956/15, викладену у постанові від 26.06.2019, норму статті 109 Цивільного кодексу України, статті 86 Закону України «Про акціонерні товариства, положення статті 619 Цивільного кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про наявність у ПрАТ «АТ «Київводоканал» права на залучення ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у якості субсидіарного боржника виключно у межах суми заборгованості, яка виникла з 01.02.2018 до 16.02.2018.

Реалізація цього права лежить у площині з`ясування розміру боргових зобов`язань, які виникли у період до виділу субсидіарного боржника, тобто, з 01.02.2018 до 16.02.2018 включно. Разом з цим, звертаючись із заявою про заміну сторони позивач вважав, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» несе субсидіарну відповідальність за увесь борг, що виник у відповідача перед позивачем за договором № 12477/5-01 від 07.08.2014. Такі обґрунтування позивача ґрунтуються на помилковому розумінні ним норм матеріального права, якими унормовано спірні правовідносини сторін, а саме: статей 109, 619 Цивільного кодексу України, статті 86 Закону країни «Про акціонерні товариства».

Проте, відсутність доказів, які б підтверджували розмір зобов`язань (обгрунтованого розрахунку), у яких ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» виступає субсидіарним боржником, охоплення предметом позову у справі №910/14994/18 періоду з лютого по квітень 2020 року включно унеможливлює висновок про залучення ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у виконавче провадження за ухвалою суду від 09.01.2019 у якості субсидіарного боржника як на увесь борг, так і на частину, яка виникла до 16 лютого.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин частини четвертої статті 109 Цивільного кодексу України, якою визначено, що якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням, оскільки із прохальної частини заяви про заміну сторони чітко убачається про залучення ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у якості субсидіарного боржника. А, за приписами частини п`ятої статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги та підстави, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі доведення наявності непогашеної заборгованості за договором, яка виникла до завершення реорганізації Акціонерного товариство "К.Енерго", Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал", не обмежене Господарським процесуальним кодексом у можливості повторно звернутись із заявою про заміну сторони виконавчого справдження на двох боржників: Акціонерного товариство "К.Енерго" - основного боржника та Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" - субсидіарного боржника за наявності відповідних доказів.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про заміну сторони виконавчого провадження. Суд вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, отже, підстави для її скасування відсутні.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на заявника апеляційної скарги.

Керуючись статтями 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 у справі №910/14995/18 - без змін.

2. Справу №910/14995/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.10.2020.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Н.Ф. Калатай

Є.Ю. Пономаренко