ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2020 р. Справа№ 925/808/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Пнюшкову В.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 30.09.2020.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ломовате"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області

від 25.06.2020

у справі №925/808/20 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом Cільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ломовате"

до Сагунівської сільської ради

про визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди до нього,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Ломовате" (далі - позивач, скаржник) звернулось до господарський суд Черкаської області з позовом до Сагунівської сільської ради про визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди до нього, в якому просить суд:

- визнати поновленим Договір оренди землі від 13.09.2010, який зареєстровано у Черкаському міськрайонному відділі районної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 13.09.2010 за №01 стосовно земельних ділянок з наступними кадастровими номерами: :02:001:0268; :02:001:0270; :02:001:0273; :02:001:0274; :02:002:0497; :02:003:0022; :02:003:0023; :02:003:0024; :02:003:0499; :02:004:0712;

- визнати укладеною між Сагунівською сільською радою () та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Ломовате" () Додаткову угоду №2 про продовження терміну дії договору оренди землі (зареєстрованого у Черкаському міськрайонному відділі районної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 13.09.2010 за №01) в редакції Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ломовате" ().

Разом з позовною заявою Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Ломовате" подало до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити до набрання рішенням суду у цій справі законної сили Сагунівській сільській раді () або будь-яким особам від її імені витребовувати із користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ломовате" () земельні ділянки, які знаходяться в адміністративних межах Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області з наступними кадастровими номерами: :02:002:0497; :02:004:0712; :02:003:0024; :02:003:0023;:02:003:0499; :02:003:0022; :02:001:0273;:02:001:0274; :02:001:0270; :02:001:0268, а також вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпоряджання, надання в оренду цих земельних ділянок, в тому числі, проведення земельних торгів (аукціону) на право оренди.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.06.2020 відмовлено Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Ломовате" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зазначено також, що Сагунівській сільській раді належить утриматись від проведення аукціону з продажу права оренди спірних земельних ділянок до закінчення циклу сільськогосподарських робіт 2020 року товариством з обмеженою відповідальністю "Ломовате" на спірних ділянках

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Ломовате" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.06.2020 у справі № 925/808/20 та прийняти нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову і заборонити до набрання рішенням суду у справі законної сили Сагунівській сільській раді або будь-яким особам від її імені витребовувати із користування Cільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ломовате" земельні ділянки, які знаходяться в адміністративних межах Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, а також вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження, надання в оренду цих земельних ділянок, в тому числі, проведення земельних торгів на право оренди.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що оскаржувану ухвалу прийнято при невідповідності висновків суду обставинам справи, неповному з`ясуванні обставин справи, а також з порушенням норм процесуального права. Водночас скаржник зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не врахував співмірність заходу забезпечення позову із позовними вимогами на забезпечення яких він вживається, не взяв до уваги надані позивачем докази стосовно реальної загрози невиконання можливого рішення суду і разу задоволення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2020 апеляційну скаргу Cільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ломовате" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.06.2020 у справі № 925/808/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Тищенко А.І., Станіка С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020, відкрито апеляційне провадження Cільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ломовате" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.06.2020 у справі №925/808/20, призначено справу до розгляду на 05.08.2020.

03.08.2020 від відповідача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2020 у зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №925/808/20.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 для розгляду справи №925/808/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Тищенко А.І., Шаптала Є.Ю.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №925/808/20.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2020 для розгляду справи №925/808/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Яковлєв М.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2020 апеляційну скаргу Cільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ломовате" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.06.2020 у справі №925/808/20 прийнято до провадження у визначеному складі суддів: головуючого судді Куксова В.В., суддів: Яковлєва М.Л., Шаптали Є.Ю. Призначено справу до розгляду на 09.09.2020.

02.09.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EasyCon.

Головуючий суддя Куксов В.В. перебував у щорічній відпустці з 10.08.2020 по 04.09.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 відмовлено в задоволенні заяви Сагунівської сільської ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

09.09.2020 апеляційний розгляд справи №925/808/20 не відбувся у зв`язку з відсутню електропостачання, про що складено відповідний акт щодо знеструмлення електромережі суду, вихід з ладу сервера автоматизованої системи та інші умови, що впливають на безперебійність функціонування автоматизованої системи від 09.09.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2020 призначено розгляд справи №925/808/20 на 30.09.2020.

30.09.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 30.09.2020 представники позивача підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просили скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.06.2020 у справі № 925/808/20 та прийняти нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову і заборонити до набрання рішенням суду у справі законної сили Сагунівській сільській раді або будь-яким особам від її імені витребовувати із користування Cільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ломовате" земельні ділянки, які знаходяться в адміністративних межах Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, а також вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження, надання в оренду цих земельних ділянок, в тому числі, проведення земельних торгів на право оренди.

Відповідач в судове засідання 30.09.2020 не з`явився.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судові засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення відповідача про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив розглядати дану справу за відсутності відповідача та його повноваженого представника за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 30.09.2020 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про відмову у забезпеченні позову.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, в обґрунтування заяви позивач зазначає наступне.

Із відкритих джерел позивачу стало відомо, що на даний час відповідач уже розпочав процедуру організації та проведення земельних торгів (аукціону) на право оренди спірних земельних ділянок. Фактична реалізація намірів відповідача стосовно передачі третім особам в оренду спірних земельних ділянок, і подальше використання іншими особами цих ділянок до вирішення цієї судової справи по суті призведе до того, що після (і за умови) задоволення позовних вимог судом ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, буде істотно ускладнений. У випадку, якщо наміри відповідача щодо нової оренди спірних земельних ділянок будуть реалізовані, і з іншою особою будуть укладені нові договори оренди, це призведе до конкуренції цього договору із Договором оренди позивача, дія якого може бути поновлена у випадку задоволення судом позову у цій справі, і фактичної неможливості виконання рішення суду.

Позивач вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, пов`язані із витребовуванням із користування позивача спірних земельних ділянок, а також вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження, надання в оренду цих земельних ділянок, в тому числі проведення земельних торгів (аукціону) на право оренди, у разі задоволення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав СТОВ "Ломовате", за захистом яких позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ломовате" про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався тим, що заява СТОВ "Ломовате" не мотивована, ґрунтується лише на припущеннях, без посилання на конкретні обставини та докази, які підтверджують можливе утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду без вжиття заходів до забезпечення позову, а застосування забезпечення позову фактично нівелює позовні вимоги, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ломовате", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 N 5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Тобто, з метою збалансування інтересів сторін у справі законодавцем визначено умови, за яких постановлення ухвали про забезпечення позову є правомірним, а саме - наявність обставин, які прямо свідчать, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. А тому відсутність доказів на підтвердження таких умов та вжиття заходів до забезпечення позову на підставі лише припущень матиме наслідком порушення прав та інтересів особи, щодо якої вжиті такі заходи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд зобов`язаний взяти до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Як зазналось вище, позивач звернувся з позовними вимогами про визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди до нього, водночас, на переконання судової колегії, основним засобом забезпечення позову заявником обрано заборону відповідачу проведення земельних торгів (аукціону) на право оренди земельних ділянок, оскільки, у відповідача в силу вимог чинного законодавства відсутнє право надавати спірні земельні ділянки в оренду іншим особам без проведення відповідних торгів.

Водночас, 8 лютого 2020 року набув чинності Закон № 460-ІХ, яким внесена низка змін до Господарського процесуального, Цивільного процесуального кодексів, Кодексу адміністративного судочинства щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ.

Судова колегія звертає увагу, що з врахуванням Закон № 460-ІХ, п. 12 ч. 7 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Проаналізувавши вищевикладену норму, судова колегія дійшла висновку, що чинним законодавством не допускається забезпечення позову шляхом заборони проведення торгів (аукціону).

Щодо заборони Сангунівській сільській раді або будь-яким особам від її імені витребовувати із користування скаржника спірні земельні ділянки, судова колегія зазначає наступне.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Колегія суддів зазначає, що скаржником не надано суду апеляційної інстанції доказів про вчинення відповідачем дій щодо витребовування спірних земельних ділянок.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наразі відсутні підстави вважати, що у разі задоволення позову виникнуть обставини, які істотно ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ломовате".

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до переконання, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду Черкаської області від 25.06.2020 у справі №925/808/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ломовате" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.06.2020 у справі №925/808/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ломовате" - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.06.2020 у справі №925/808/20 - залишити без змін.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Черкаської області від 25.06.2020 у справі №925/808/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.10.2020.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв