ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2020 справа № 914/2117/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Андрусика В.Д., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Державної наукової установи «Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробовування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого», смт. Дослідницьке, Київська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОК», м. Львів

про стягнення 1 181 715,78 грн

за участю представників:

від позивача: Медвідь В. О. - адвокат;

від відповідача: Скочипець А.Б. - адвокат

Обставини розгляду справи.

17.10.2019 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Державної наукової установи «Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробовування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого», смт. Дослідницьке, Київська область до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОК», м. Львів про стягнення 996 319,53 грн.

Ухвалою від 22.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.11.2019.

13.11.2019 через канцелярію суду від ТзОВ «БРОК» надійшов відзив на позовну заяву (вх. №47094/19 від 13.11.2019).

18.11.2019 через канцелярію суду від УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. №3110/19 від 18.11.2019), у якій позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 197 394,45 грн заборгованості, з яких 996 319,53 грн основного боргу, 174 151,10 пені, 11 856,20 інфляційних, 15 067,62 грн 3% річних.

В підготовчому засіданні 18.11.2019 було оголошено перерву до 02.12.2019.

02.12.2019 через канцелярію суду від УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого надійшли відповідь на відзив (вх. №50255/19 від 02.12.2019), клопотання про витребування доказів (вх. №50257/19 від 02.12.2019).

В підготовчому засіданні 02.12.2019 було оголошено перерву до 09.12.2019.

09.12.2019 через канцелярію суду від ТзОВ «БРОК» надійшла заява про надання додаткових пояснень (вх. №51738/19 від 09.12.2019).

Ухвалою від 09.12.2019 суд відклав підготовче засідання на 23.12.2019, витребував у ТзОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» документи.

23.12.2019 через канцелярію суду від УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого надійшли письмові пояснення (вх. №54227/19 від 23.12.2019) та клопотання про долучення письмових доказів (вх. №54229/19 від 23.12.2019).

Ухвалою від 23.12.2019 суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів, відклав підготовче засідання на 16.01.2020.

Ухвалою від 16.01.2020 суд повторно витребував у ТзОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» документи, відклав підготовче засідання на 27.01.2020.

27.01.2020 через канцелярію суду від УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого надійшло клопотання про долучення письмових доказів (вх. №4353/20 від 27.01.2020).

В підготовчому засіданні 27.01.2020 було оголошено перерву до 03.02.2020.

03.02.2020 через канцелярію суду від ТзОВ «БРОК» надійшла заява про надання додаткових пояснень (вх. №6043/20 від 03.02.2020).

03.02.2020 через канцелярію суду від УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. №280/20 від 03.02.2020), у якій позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 181 715,78 грн заборгованості, з яких 985 610,45 грн основного боргу, 171 442,13 пені, 9 757,54 інфляційних, 14 905,66 грн 3% річних.

Ухвалою від 03.02.2020 суд повторно витребував у ТзОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» документи, викликав в підготовче засідання судового експерта Бурдьо І.М. для надання пояснень щодо висновку експерта, відклав підготовче засідання на 13.02.2020.

Ухвалою від 13.02.2020 суд відклав підготовче засідання на 20.02.2020, повторно витребував у ТзОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» документи, застосував до ТзОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» захід процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу.

19.02.2020 через канцелярію суду від УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого надійшли письмові пояснення (вх. №8899/20 від 19.02.2020).

В підготовчому засіданні 20.02.2020 було оголошено перерву до 05.03.2020.

27.02.2020 через канцелярію суду від ТзОВ «БРОК» надійшли пояснення (підсумкові) (вх. №10175/20 від 27.02.2020).

В підготовчому засіданні 05.03.2020 було оголошено перерву до 06.04.2020.

02.04.2020 через канцелярію суду від УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого надійшло письмове пояснення (вх. №14894/20 від 02.04.2020).

Ухвалою від 06.04.2020 суд відклав підготовче засідання на 04.05.2020.

Ухвалою від 04.05.2020 суд відклав підготовче засідання на 25.05.2020.

25.05.2020 через канцелярію суду від ТзОВ «БРОК» надійшли клопотання про призначення експертизи (вх. №1216/20 від 25.05.2020) та додаткові пояснення (вх. №18344/20 від 25.05.2020).

З огляду на те, що за результатами підготовчого провадження було вирішено усі необхідні завдання, сторонами подані усі докази, які доводять обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд ухвалами від 25.05.2020 відмовив в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи, прийняв заяву про збільшення позовних вимог та заяву про зменшення позовних вимог до розгляду, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.06.2020.

Ухвалою від 11.06.2020 суд відклав судове засідання на 02.07.2020.

02.07.2020 через канцелярію суду від ТзОВ «БРОК» надійшли додаткові пояснення (вх. №20971/20 від 02.07.2020).

Ухвалою від 02.07.2020 суд відклав судове засідання на 17.08.2020, викликав в судове засідання фізичну особу-підприємця Гавришківа Тараса Васильовича для допиту як свідка.

12.08.2020 через канцелярію суду від ТзОВ «СТИХ-АГРОТЕХ» надійшов лист-повідомлення (вх. №24175/20 від 12.08.2020).

07.09.2020 через канцелярію суду від УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого надійшло клопотання про долучення письмових доказів (вх. №25980/20 від 07.09.2020).

В судовому засіданні 17.08.2020 було оголошено перерву до 07.09.2020.

В судовому засіданні 07.09.2020 було оголошено перерву до 14.09.2020.

Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог з урахуванням поданих та прийнятих судом заяв про збільшення позовних вимог та про зменшення позовних вимог позивач зазначив, що між 07.03.2018 позивачем та відповідачем було укладено договір підряду №2 «Г» на вирощування сільськогосподарської продукції. Позивач виконав роботи, обумовлені вищевказаним договором, на підтвердження виконання цих робіт відповідачу було надіслано акти здавання-приймання, проте, відповідач вказані акти не підписав, кошти за виконані роботи не сплатив. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за виконані роботи становить 985 610,45 грн. За порушення строків оплати вартості робіт відповідачу нараховано 171 442,13 пені, 9 757,54 інфляційних, 14 905,66 грн 3% річних. З огляду на наведене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 1 181 715,78 грн, а також судові витрати.

В судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, запереченнях та поясненнях. Зокрема, зазначив, що позивач актів здачі-приймання робіт у 2018 році від відповідача не отримував. Також сторонами не було укладено додатку, у якому мав передбачатися перелік матеріалів, що було передбачено умовами договору та кошторису витрат. Крім того, роботи мали розпочатися після перерахування авансу. Проте, відповідачем аванс не перераховувався, оскільки сторонами не було досягнуто згоди щодо істотних умов - кошторису витрат та переліку необхідних матеріалів. Також сторонами не було погоджено календарного плану виконання робіт. Таким чином, позивачем не вчинено жодних дій, які б свідчили про виконання умов договору, а саме, виконання робіт, які визначені п. 1.1. договору. Зважаючи на наведене, відповідач вважає, що зобов`язання позивачем не виконувалися, а позов є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Представником відповідача додатково зазначено, що площа, на якій мало здійснюватися вирощування продукції, складає 375 га, проте, в актах здачі-приймання відображені роботи на площах, які є відмінними від загальної площі вирощування. Зокрема, в акті №1-Г від 05.05.2018 зазначено про дискування поля на площі 220 га, з яких силами позивача було продисковано 100 га, витрачено 2 345 л палива. Натомість, згідно відомості №15 позивачем було оброблено 32 га та витрачено 380 л палива. В акті №2-Г зазначено про культивацію на площі 241 га з використанням трактора МТЗ-82 + КСП-4, проте, у відомостях не вказано про використання такої техніки. Крім того, КСП-4 не відображено у довідці про знаходження такої на балансі позивача. Таким чином, незрозумілим є використання 1 395 л палива. В акті №3 від 18.05.2018 зазначено про внесення добрив на площі 257 га та використано палива 766 л. Проте, у відомості №13 зазначено про використання техніки 18.04.2018 та у період з 25.04.2018 по 28.04.2018 включно та використано палива у кількості 370 л, фактично оброблено 253 га площі. В акті №4-Г зазначено про передпосівний обробіток грунту на площі 229 га та використано палива у кількості 1 740 л. Однак, згідно відомості №16 вказаний позивачем агрегат виїжджав на обробіток лише 29.04.2018 та 30.04.2018 та використав 420 л палива, з яких з позначкою «соя» лише 30.04.2018 та використанням палива 260 л і фактичною обробкою площі у кількості 53 га. В акті №5-Г від 30.05.2018 зазначено про сівбу сої на площі 368 га з використанням 1 520 л палива. Однак, з аналізу попередніх актів стає незрозумілим, як позивач, підготувавши до посіву площі обсягом до 257 га, зміг провести сівбу на площі 368 га. В акті №6-Г від 31.05.2018 зазначено про обприскування на площі 368 га з витратами палива 1 520 л, проте, згідно відомостей №27 та №28 витрати палива становили 475 л. В акті №7-Г від 02.07.2018 зазначено про обприскування на площі 736 га з витратами палива 1 202 л, згідно акту №8-Г від 30.07.2018 - обприскування на площі 736 га з витратами палива 1 035 л. Проте, згідно відомостей №29, №30, №32 було оброблено 853 га площі, а витрати палива становили 1 200 л.

Представником відповідача також зазначено, що позивачем не надано підтвердження відображення операцій про виконання робіт, які мають міститися у регістрах бухгалтерського обліку. Крім того, позивачем не було надано доказів реєстрації податкової накладної, що мала б бути логічним завершенням оформлення бухгалтерського обліку позивача. Також позивач не повідомляв відповідача про готовність предмета підряду до передачі, а кількість переданих позивачу матеріалів була недостатньою для посіву сої на площі 375 га. Додатково представником відповідача було висловлено заперечення щодо висновку експерта, зокрема, щодо використання документів, копії яких не було долучено до матеріалів справи, невідповідностей даних, наведених у висновку, фактичним обставинам та документам, які є у справі.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

07.03.2018 між Львівською філією Державної наукової установи «Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробовування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого» (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БРОК» (замовник) було укладено договір підряду №2 «Г» на вирощування сільськогосподарської продукції (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, його предметом є виконання підрядником (позивачем) за завданням замовника (відповідача) роботи з вирощування сільськогосподарської продукції задля отримання врожаю зернових культур та бобових (підготовка посівних площ-земельних ділянок сільськогосподарського призначення, вирощування врожаю) та обов`язок замовника прийняти ці роботи та оплатити їх.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що підрядник зобов`язується розпочати виконання робіт після підписання договору, перерахування авансу та надання необхідних матеріалів.

Підрядник зобов`язується виконати роботи згідно агротехнічних термінів (п. 4.2. договору).

На виконання умов договору відповідач передав позивачу матеріали для виконання робіт, що підтверджується актами приймання-передачі за №1 від 18.04.2018 та за №2 від 20.04.2018. Зокрема, згідно акту приймання-передачі за №1 від 18.04.2018 відповідач передав позивачу:

- 22 тонни Sіаrkороl-Таrnоgran РK на суму 252 680,10 грн;

- 40 тон сульфату амонію Pulsar на суму 386 390,00 грн;

- 25 тон карбаміду на суму 275 000,00 грн;

- 33 тонни Pulan Аміачної селітри 34,4% N на суму 295 350,00 грн.

та згідно акту приймання-передачі за №2 від 20.04.2018:

- 22 тонни насіння сої Султана на суму 572 000,09 грн.

За результатами виконання робіт по дискуванню, культивації, внесенню добрив під сою, передпосівному обробітку грунту, посіву сої та обприскуванні згідно договору, позивачем було складено, підписано та надіслано відповідачу для підписання акти здачі-приймання робіт №1-Г від 05.05.2018, №2-Г від 11.05.2018, №3-Г від 18.05.2018, №4-Г від 24.05.2018, №5-Г від 30.05.2018, №6-Г від 31.05.2018, №7-Г від 02.07.2018, №8-Г від 30.07.2018. Вартість таких робіт разом із витратами на паливо згідно актів склала 851 555,15 грн.

Обсяг, строк, вид та вартість виконання робіт, які відображені у вказаних актах, підтверджуються договором №29-05/18 від 07.05.2018, укладеним позивачем із ТзОВ «ВАМ АГРО», договором про закупівлю №13 від 15.03.2018, укладеним позивачем із ПП «ОККО Контракт», відповідно до якого придбано паливо, обліковими листами машиністів-трактористів, актами комісій про кількість скошеної та обмолоченої сої, заявами свідків, актами комісій позивача від 20.02.2012, 30.03.2017, 05.03.2018, якими встановлено розцінки на сільськогосподарські роботи (без врахування вартості палива).

Згідно п. 7.3. договору замовник зобов`язаний прийняти надані виконавцем роботи та підписати акт здавання-приймання та кошторис протягом 3 (трьох) календарних днів з дати одержання названого акта та кошторису від виконавця.

Відповідач зауважень до виконання не висловив, актів не підписав, мотивів відмови у підписанні таких актів не зазначив.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що здавання-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту повідомлення замовника про готовність предмету підряду до приймання.

Відповідно до п. 6.2. договору роботи за договором вважаються виконаними, а продукція - переданою підрядником і прийнятою замовником після її передачі у незібраному виді, готовою до збору, та підписання кошторису та акта передачі-приймання виконаних робіт і продукції, що підтверджує виконання робіт і свідчить про відсутність претензій з боку замовника щодо якості та кількості прийнятої продукції і виконаних робіт.

Вищевказані акти позивач 07.03.2019 надіслав відповідачу разом із претензією за вих. №69 від 07.03.2019 про підписання актів здачі-приймання робіт та здійснення розрахунку, яка залишена останнім без розгляду та задоволення.

Згідно до п. 3.1. договору, розмір винагороди підрядника визначається згідно із кошторисом після виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції і становить 17% від понесених підрядником витрат.

Таким чином, загальна вартість робіт разом із витратами на паливо та винагородою за даними позивача та відповідно до поданої позивачем і прийнятої судом заяви про зменшення позовних вимог становить 985 610,45 грн.

Вказана вартість також підтверджується висновком №1 судово-економічної експертизи, складеним 27.01.2020 судовим експертом Бурдьо І.М.

Відповідно до 7.3.3. договору замовник зобов`язаний оплатити виконавцю роботи, визначені у п. 1.1. цього договору, в розмірах і в строки, встановлені договором.

Згідно п. 3.4. договору термін оплати:

- після підписання договору, замовник щомісячно перераховує підряднику кошти на витрати, пов`язані з виконанням робіт, згідно поданої заявки з обґрунтуванням такої потреби;

- протягом 10 календарних днів з моменту підписання акта здавання-приймання робіт - остаточний розрахунок.

Позивачем складалися та надавалися відповідачу для оплати заявки на перерахування коштів, зокрема, 05.05.2018 заявка №1 на суму 189 575,90 грн, 11.05.2018 заявка №2 на суму 71 620,54 грн, 18.05.2018 заявка №3 на суму 56 704,20 грн, 24.05.2018 заявка №4 на суму 98 487,08 грн, 30.05.2018 заявка №5 на суму 161 142,53 грн, 31.05.2018 заявка №6 на суму 56 679,00 грн, 02.07.2018 заявка №7 на суму 111 743,40 грн, 30.07.2018 заявка №8 на суму 105 601,50 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати вартості робіт, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 985 610,45 грн основного боргу, 171 442,13 пені, 9 757,54 інфляційних, 14 905,66 грн 3% річних.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 1 ст. 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Так, параграфом 1 глави 61 ЦК України, який визначає загальні положення про підряд, не унормовано порядку дій щодо передання та прийняття робіт, зокрема, щодо їх документального оформлення та дій у разі відмови замовника від підписання акта приймання-передачі робіт. Натомість, такий порядок врегульовано ст. 882 ЦК України, яка викладена у параграфі 3 глави 61 ЦК України, яким врегульовано подібні правовідносини - будівельний підряд. Таким чином, суд на підставі вищевикладеної норми ЦК України вважає за можливе застосувати положення ст. 882 ЦК України.

Частиною 4 статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України.

Як зазначалося вище, за фактом виконання робіт згідно договору підряду №2 «Г» на вирощування сільськогосподарської продукції від 07.03.2018 позивачем надсилалися відповідачу акти здачі-приймання робіт №1-Г від 05.05.2018, №2-Г від 11.05.2018, №3-Г від 18.05.2018, №4-Г від 24.05.2018, №5-Г від 30.05.2018, №6-Г від 31.05.2018, №7-Г від 02.07.2018, №8-Г від 30.07.2018, копії яких долучено до матеріалів справи. Відповідач зауважень до виконання не висловив, мотивів відмови у підписанні таких актів не зазначив.

Згідно з положеннями ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

30.03.2017 комісією позивача було затверджено акт, яким із 22.03.2017 встановлено розцінки по виконанню сільськогосподарських робіт на великоконтурних полях (без врахування вартості палива).

Крім цього, 05.03.2018 комісією позивача було затверджено акт, яким із 05.03.2018 року встановлено розцінки по виконанню сільськогосподарських робіт на великоконтурних полях (без врахування вартості палива) з обприскування (МТЗ-82+ОП-2000) та внесення мінеральних добрив (МТЗ-82 МВД-900).

20.02.2012 комісією позивача було затверджено акт, яким із 20.02.2012 встановлено розцінки по наданню послуг (погодинна тарифікація).

Вартість сільськогосподарських робіт, які виконувалися позивачем для відповідача згідно договору, розраховувалися за розцінками, які зазначені у вищевказаних актах.

Також, як зазначалося вище, 15.03.2018 між позивачем та ПП «Окко Контракт» було укладено договір № 13 на закупівлю, відповідно до якого позивачем згідно накладної №240КДГ-0160- від 27.03.2018 було придбано 35 000,00 л дизельного палива за ціною 23,70 грн за 1 л (ціна з ПДВ).

Витрати позивача на паливо для виконання робіт згідно договору розраховувалися позивачем із розрахунку 23,70 грн за 1 л (з ПДВ).

27.01.2020 позивачем долучено до матеріалів справи довідку Відділу агропромислового розвитку Жовківської районної державної адміністрації №232 від 20.12.2019, у якій відображено інформацію про середню вартість сільськогосподарських робіт за 1 га без ПММ у 2018 - 2019 роках.

Із вказаної довідки вбачається, що середня вартість дискування за 1 га становить 500 грн, натомість позивачем такий вид робіт оцінено у розмірі 440 грн, культивація - середня вартість 350 грн, позивачем оцінено у розмірі 160 грн, внесення міндобрив - середня вартість 200 грн, позивачем оцінено у розмірі 150 грн, передпосівний обробіток - середня вартість 250 грн, позивачем оцінено у розмірі 250 грн, сівба - середня вартість 400 грн, позивачем оцінено у розмірі 340 грн, обприскування - середня вартість 200 грн, позивачем оцінено у розмірі 96 грн.

З наведеного вбачається, що вартість послуг на виконання сільськогосподарських робіт, які надані позивачем на виконання умов договору є значно нижчою від середньої вартості робіт за аналогічні сільськогосподарські роботи, які виконувалися у 2018 - 2019 роках. Таким чином, незважаючи на відсутність погодженої сторонами у договорі ціни (вартості) робіт, вартість робіт, що відображена у актах та заявлена до стягнення, є розумною, обґрунтованою та відповідає положенням ст. 843 ЦК України.

Зокрема, відповідно до акту здачі-приймання робіт №1-Г від 05.05.2018 позивачем було відображено роботи з дискування на площі 220 га, витрачено 2 345 л палива.

Як ствердив позивач, дискування на площі 100 га здійснювалося силами позивача, дискування на площі 120 га - силами ТзОВ «ВАМ АГРО».

Однак, як встановлено судом, позивачем у акті №1-Г від 05.05.2018 відображено роботи з культивації 20 га ріллі, які проводилися позивачем у жовтні 2017, що підтверджується обліковим листом №33 за жовтень 2017, тобто, ще до укладення договору. Водночас, як зазначалося у п. 4.1. договору, підрядник зобов`язувався розпочати виконання робіт після підписання договору. Таким чином, з наведеного вбачається, що такі роботи виконані позивачем на власний ризик, не на виконання умов договору, що був укладений сторонами пізніше, а тому у відповідача не виник обов`язок щодо оплати вартості таких робіт у розмірі 8 800,00 грн (20 га ? 440 грн).

Згідно облікового листа тракториста-машиніста №15 агрегатом Т 151К + БДВП-3,6 12.04.2018 проводилися роботи на земельній ділянці під назвою «бригада» площею 10 га, на які було витрачено 125 л палива. 14.04.2018 проводилися роботи на земельній ділянці під назвою «кобилки» площею 5 га, на які витрачено 65 л палива. 26.04.2018 проводилися роботи на земельних ділянках під назвою «сад» та «за фермою» загальною площею 14 га, на які витрачено 175 л палива. 27.04.2018 проводилися роботи на земельних ділянках під назвою «сад» та «явірник» загальною площею 18 га, на які витрачено 205 л палива.

Згідно облікового листа тракториста-машиніста №16 агрегатом Т151К + БДВП-3,6 29.04.2018 проводилися роботи на земельній ділянці під назвою «кобилки» загальною площею 13 га, на які витрачено 150 л палива. 30.04.2018 проводилися роботи на земельній ділянці під назвою «кобилки» загальною площею 20 га, на які витрачено 245 л палива.

Зважаючи на викладене, позивачем було проведено роботи з дискування на площі 80 га, на вказані роботи витрачено 965 л палива.

Згідно укладеного 07.05.2018 між позивачем та ТзОВ «ВАМ АГРО» договору №29-05/18 та складеного між ними акту №1 здачі-приймання робіт від 07.05.2018, ТзОВ «ВАМ АГРО» було виконано роботи по дискуванню дослідних полів на площі 120 га на суму 90 000,00 грн.

Актами позивача від10.05.2018 та від 11.05.2018 встановлено, що ТзОВ «ВАМ АГРО» на виконання вищевказаних робіт було витрачено 1380 л дизельного палива (з них 10.05.2018 - 650 л та 11.05.2018 - 730 л).

Таким чином, загальна вартість робіт з дискування та витрат на паливо становить 180 776,50 грн ((вартість робіт, виконаних позивачем - 35 200,00 грн = 80 га ? 440,00 грн) + (вартість робіт, виконаних ТзОВ «ВАМ АГРО» - 90 000,00 грн) + (вартість палива, витраченого позивачем - 22 870,50 грн = 965 л ? 23,70 грн) + (вартість палива, витраченого ТзОВ «ВАМ АГРО» - 32 706,00 грн =1 380 л ? 23,70 грн)).

Відповідно до акту здачі-приймання робіт №2-Г від 11.05.2018 позивачем було відображено роботи з культивації на площі 241 га, витрачено 1 395 л палива.

Згідно облікового листа тракториста-машиніста №13 агрегатом МТЗ-82 + КГ-4 з 11.04.2018 по 24.04.2018 проводилися роботи на земельній ділянці загальною площею 112 га.

Згідно облікового листа тракториста-машиніста №17 агрегатом МТЗ-82 + КГ-4 з 11.04.2018 по 24.04.2018 проводилися роботи на земельній ділянці загальною площею 93 га.

Згідно облікового листа тракториста-машиніста №19 агрегатом МТЗ-82 + КГ-4 з 11.04.2018 по 17.04.2018 проводилися роботи на земельній ділянці загальною площею 36 га.

Зважаючи на викладене, позивачем було проведено роботи з культивації на площі 241 га, на вказані роботи витрачено 1 395 л палива.

Таким чином, загальна вартість робіт з культивації та витрат на паливо становить 71 621,50 грн ((вартість робіт, виконаних позивачем - 38 560,00 грн = 241 га ? 160,00 грн) + (вартість палива, витраченого позивачем - 33 061,50 грн = 1 395 л ? 23,70 грн)).

Відповідно до акту здачі-приймання робіт №3-Г від 18.05.2018 позивачем було відображено роботи по внесенню добрив під сою на площі 257 га, витрачено 766 л палива.

Як ствердив позивач, внесення добрив здійснювалося на площі 257 га, на які витрачено 311 л палива, а також відбувалася завантаження, перевезення та розвантаження добрив, на яке витрачено 455 л палива.

Згідно облікового листа тракториста-машиніста №13 агрегатом МТЗ-82 + МВД-900 з 25.04.2018 по 28.04.2018 проводилися роботи на земельній ділянці загальною площею 257 га, витрачено 311 л палива.

Згідно облікового листа тракториста-машиніста №17 трактором МТЗ-82 з 25.04.2018 по 28.04.2018 проводилися роботи по завантаженню добрив, витрачено 75 л палива.

Також в обліковому листі тракториста-машиніста №20 відображено роботи трактором ЮМЗ-6 по розвантаженню, перевезенню, перевантаженні добрив, які проводилися 03.04.2018, 04.04.2018, 05.04.2018, 13.04.2018, та з 25.04.2018 по 28.04.2018, на що витрачено 380 л палива.

Однак, як вбачається із акту приймання-передачі за №1 від 18.04.2018, добрива не могли бути передані раніше ніж 18.04.2018, а тому роботи з їх розвантаження та перевезення 03.04.2018, 04.04.2018, 05.04.2018, 13.04.2018 не могли здійснюватися, що вказує на безпідставне включення у витрати паливо обсягом 190 л.

Зважаючи на викладене, позивачем було проведено роботи із внесення добрив на площі 257 га, проведено роботи з розвантаження та перевезення добрив, на вказані роботи витрачено 576 л палива.

Таким чином, загальна вартість робіт із внесення добрив та витрат на паливо становить 52 201,20 грн ((вартість робіт, виконаних позивачем - 38 550,00 грн = 257 га ? 150,00 грн) + (вартість палива, витраченого позивачем - 13 651,20 грн = 576 л ? 23,70 грн)).

Відповідно до акту здачі-приймання робіт №4-Г від 24.05.2018 позивачем було відображено роботи по передпосівному обробітку грунту на площі 229 га, витрачено 1 740 л палива.

Згідно облікового листа тракториста-машиніста №27 агрегатом Т 151К + РВК 3.6 з 01.05.2018 по 21.05.2018 проводилися роботи на земельній ділянці загальною площею 229 га, витрачено 1 740 л палива.

Таким чином, загальна вартість робіт по передпосівному обробітку грунту та витрат на паливо становить 98 488,00 грн ((вартість робіт, виконаних позивачем - 57 250,00 грн = 229 га ? 250,00 грн) + (вартість палива, витраченого позивачем - 41 238,00 грн = 1 740 л ? 23,70 грн)).

Відповідно до акту здачі-приймання робіт №5-Г від 30.05.2018 позивачем було відображено роботи по висіванню сої на площі 368 га, витрачено 1 520 л палива.

Згідно облікового листа тракториста-машиніста №21 агрегатом МТЗ-82 + С3-3.6 з 03.05.2018 по 21.05.2018 проводилися роботи на земельній ділянці загальною площею 185 га, витрачено 756 л палива.

Згідно облікового листа тракториста-машиніста №25 агрегатом МТЗ-82 + С3-3.6 з 03.05.2018 по 21.05.2018 проводилися роботи на земельній ділянці загальною площею 183 га, витрачено 764 л палива.

Таким чином, загальна вартість робіт по висіванню сої та витрат на паливо становить 161 144,00 грн ((вартість робіт, виконаних позивачем - 125 120,00 грн = 368 га ? 340,00 грн) + (вартість палива, витраченого позивачем - 36 024,00 грн = 1 520 л ? 23,70 грн)).

Відповідно до актів здачі-приймання робіт №6-Г від 31.05.2018, №7-Г від 02.07.2018, №8-Г від 30.07.2018, позивачем було відображено роботи по обприскуванні на площі 1 840 га (5 операцій на площі 368 га), витрачено 2 787 л палива.

Зокрема, згідно облікового листа тракториста-машиніста №27 агрегатом МТЗ-82 + ОП-2000 з 11.05.2018 по 22.05.2018 проводилися роботи на земельній ділянці загальною площею 343 га, витрачено 396 л палива.

Згідно облікового листа тракториста-машиніста №28 агрегатом МТЗ-82 + ОП-2000 23.05.2018 проводилися роботи на земельній ділянці загальною площею 25 га, витрачено 28 л палива.

Згідно облікового листа тракториста-машиніста №32 агрегатом МТЗ-82 + ОП-2000 з 01.06.2018 по 21.06.2018 проводилися роботи на земельній ділянці загальною площею 736 га, витрачено 894 л палива.

Згідно облікового листа тракториста-машиніста №33 агрегатом МТЗ-82 + ОП-2000 з 02.07.2018 по 07.07.2018 проводилися роботи на земельній ділянці загальною площею 368 га, витрачено 390 л палива.

Згідно облікового листа тракториста-машиніста №43 агрегатом МТЗ-82 + ОП-2000 з 13.09.2018 по 18.09.2018 проводилися роботи на земельній ділянці загальною площею 368 га, витрачено 438 л палива.

Крім цього, для належного виконання робіт з обприскування, позивачем агрегатом МТЗ-82 + 2ПТС здійснювалась доставка води, зокрема, згідно облікового листа тракториста-машиніста №23 з 11.05.2018 по 23.05.2018 затрачено 72 робочі години, витрачено 175 л палива. Згідно облікового листа тракториста-машиніста №29 з 01.06.2018 по 21.06.2018 затрачено 112 робочих годин, витрачено 216 л палива. Згідно облікового листа тракториста-машиніста №36 з 02.07.2018 по 07.07.2018 затрачено 48 робочих годин, витрачено 124 л палива. Згідно облікового листа тракториста-машиніста №46 з 14.09.2018 по 18.09.2018 затрачено 32 робочі години, витрачено 126 л палива.

Таким чином, загальна вартість робіт по обприскуванню, доставці води та витрат на паливо становить 264 867,90 грн ((вартість робіт, виконаних позивачем - 176 640,00 грн = 1 840 га ? 96,00 грн) + (доставка води - 22 176,00 грн = 264 год. ? 84,00 грн) + (вартість палива, витраченого позивачем - 66 051,90 грн = 2 787 л ? 23,70 грн)).

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає доведеним факт виконання робіт, що разом із винагородою становить 972 307,45 грн.

Згідно ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч.ч. 1, 2 ст. 547 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2. ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З наведеного випливає, що обов`язковою умовою виникнення права на нарахування пені є викладення в договорі умови (пункту) про забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені, підстави для її застосування та розмір, або наявність законодавчого акту, який визначає обов`язок та умови сплати пені.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню сумі 171 442,13 грн за період часу з 06.04.2019 по 06.10.2019.

Як вбачається із договору, у ньому відсутня умова про забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені, підстави для її застосування та розмір. Позивачем також не представлено інших правочинів, з яких би вбачалося, що сторони узгодили умову про забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені.

Відповідно до абз. 3 п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Із змісту ч. 6 ст. 231 ГК України випливає, що штрафні санкції, якими в розумінні ст. 230 ГК України є неустойка, штраф, пеня, встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ. Тобто, вказаною нормою встановлюється лише порядок визначення розміру штрафних санкцій. Таким чином, дана норма не є спеціальною, якою визначається обов`язок та умови сплати штрафних санкцій.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю укладених між сторонами письмових правочинів про забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені, відсутністю спеціального законодавчого акту, який визначає обов`язок боржника сплатити пеню за невиконання зобов`язання у правовідносинах, що склалися між сторонами, в задоволені вимоги про стягнення пені в сумі 171 442,13 грн слід відмовити.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням вказаних положень законодавства позивачем на борг у розмірі 985 610,45 грн нараховано та заявлено до стягнення 3% річних за період часу з 06.04.2019 по 06.10.2019 в сумі 14 905,66 грн, а також інфляційні за період часу з 06.04.2019 по 06.10.2019 в сумі 9 757,54 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про те, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 972 307,45 грн, а не 985 610,45 грн, тобто, є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення, судом з урахуванням вказаної обставини здійснено перерахунок 3% річних та інфляційних. Після проведеного судом перерахунку сума 3% річних становить 14 749,86 грн, інфляційних - 9 670,44 грн.

Судом не беруться до уваги інші доводи відповідача з огляду на наступне.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 2 ст. 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов`язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Приписами ст. 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (ч. 8 ст. 181 ГК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч.1 ст. 640 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, сторони на момент укладення договору досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину. В подальшому, на його виконання відповідач передав позивачу матеріали для виконання робіт по вирощуванню сільськогосподарської продукції, що підтверджується актами приймання-передачі за №1 від 18.04.2018 та за №2 від 20.04.2018.

До матеріалів справи долучено копію договору №01/10/2018 про надання послуг зі збирання врожаю від 01.10.2018, укладеного між відповідачем та ТзОВ «СТИР-АГРТОТЕХ». У відповідь на адвокатський запит представника позивача директор ТзОВ «СТИР-АГРОТЕХ» Микитин В. М. повідомив, що відповідно до умов вищевказаного договору послуги по обмолоту сої були здійснені протягом жовтня 2018 року, про що було складено відповідний акт виконаних робіт, відповідачем проведено розрахунок.

Згідно довідки Відділу агропромислового розвитку Жовківської районної державної адміністрації, під час комісійного об`їзду та обстеження полів 02.10.2018, представником відділу агропромислового розвитку Жовківської РДА Сухораб А., в присутності заступника директора філії Сала Я. М. та керівника філії Куліша О.В. на території Магерівської ОТГ були готові до збирання посіви сої площею 368 га. Також було зафіксовано збирання сої комбайнами Джон Дір DJ 9760 та Lekcion КАТ на полях, що знаходяться у користуванні позивача на території Магерівської ОТГ.

Водночас, в матеріалах справи відсутні заяви відповідача про необхідність досягнення згоди щодо інших істотних умов договору, які не були викладені у підписаному сторонами договорі.

З умов договору випливає, що погодження кошторису, тобто, ціни договору, мало відбуватися не в момент його укладення, а в момент завершення робіт та передачі результату робіт за актом (п. 6.2., 7.1.4. договору).

З наведеного випливає, що підстав для визнання договору неукладеним немає.

Як з`ясовано судом, соя була посіяна на полях позивача на 13 ділянках, які відрізняються за типом грунтів і його механічним складом. Загальна площа посівів становила 368 га, що підтверджується планом землекористування.

Механічний склад грунту вимагав застосування різних технологічних операцій для його підготовки до посівних фракцій (розмір грудок). Так, на карбонатних важко суглинкових грунтах необхідно було провести весняне дискування та культивацію до передпосівного обробітку.

З метою зменшення затрат на виконання технологічних операцій підготовки грунту було вибрано оптимальні технологічні прийоми. Частина площ з легкосуглинковими та супісчаними грунтами не потребували додаткового обробітку грунту передпосівним агрегатом РВК-5,4, оскільки структура грунту мала відповідну якість після проведення весняної культивації (139 га).

З метою прискорення темпів сівби на площі 257 га сівалкою СЗ 3.6А, а також для зменшення часу на завантаження мінеральних добрив було прийнято оптимальне рішення на частині площ провести внесення добрив розкидачами МВД-900 з наступною заробкою їх передпосівним агрегатом РВК на площах 229 га та боронами на площі 28 га.

Решта площі 111 га було засіяно сівалками С3-3,6А з одночасним внесенням добрив в рядки під посів.

На всій площі 368 га позивачем було проведено п`ятикратне обприскування сої від бур`янів, шкідників, хворіб, позакореневе підживлення мікроелементами та десикація обприскувачем ОПШ-2,4-21,6.

Водночас, 12.03.2020 Львівським науково-дослідним центром продуктивності АПК Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на замовлення позивача було надано висновок, відповідно до якого розроблені і застосовані у 2017-2018 роках позивачем технологічні карти вирощування сої на землях Львівської філії, розташованих на території Магерівської ОТГ, відповідають економічним нормативним джерелам.

Усі види технологічних операцій (сільськогосподарських робіт) та їхня кількість, проведені Львівською філією УкрНДІПВТ ім. Л. Погорілого на протязі 2018 року по вирощуванню сої на площі 368 га, виконані у відповідності до розробленої і застосованої у 2017-2018 роках Львівською філією УкрНДІПВТ ім. Л.Погорілого технологічної карти вирощування сої на землях Львівської філії, розташованих на території Магерівської ОТГ та не перевищують такі, що підтверджується копією відповідного висновку із додатками.

Також, 31.03.2020 Львівським науково-дослідним центром продуктивності АПК Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на замовлення позивача було надано висновок, відповідно до якого нормативи протруювачів насіння, внесення мінеральних добрив, гербіцидів, засобів захисту та стимуляторів росту рослин, в тому числі і сої, які використані позивачем на землях Магерівської ОТГ у 2017-2018 роках, які перебувають у користуванні Львівської філії «УкрНДІПВТ ім. Л. Погорілого», відповідають економічним нормативним джерелам.

У зв`язку із тим, що акти не були підтверджені письмово (відсутній підпис і печатка) зі сторони відповідача, позивачем, щоб не збільшувати заборгованість зі сплати ПДВ до бюджету, яка може бути безнадійною, не було здійснено реєстрацію податкових накладних. Дебіторська заборгованість не була відображена у формі 7д. «Звіт про заборгованість за бюджетними коштами» з аналогічних підстав.

Водночас, фактичний обсяг виконаних робіт згідно договору відображено в первинних бухгалтерських документах, копії яких долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами частково, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення, складає 972 307,45 грн основного боргу, 14 749,86 грн 3% річних, 9 670,44 грн інфляційних. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для часткового задоволення позову не спростовує.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОК», м. Львів, вул. Володимира Великого, буд. 97, кв. 88 (ідентифікаційний код 20833498) на користь Державної наукової установи «Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробовування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва імені Леоніда Погорілого», смт. Дослідницьке, вул. Інженерна, буд. 5, Васильківський район, Київська область (ідентифікаційний код 04604309) 972 307,45 грн основного боргу, 14 749,86 грн 3% річних, 9 670,44 грн інфляційних, 14 949,89 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 14.09.2020 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 24.09.2020.

Суддя А.Б. Мазовіта