ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2020 справа № 914/1834/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Тетра-Агро, м. Червоноград, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Справжня цегла, с. Вістовичі, Самбірський район, Львівська область

про стягнення 61 194, 94 грн

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники сторін: не з`явилися

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/1834/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тетра-Агро до Товариства з обмеженою відповідальністю Справжня цегла про стягнення 61 194, 94 грн.

Ухвалою суду від 29.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 07.09.2020.

В судове засідання 07.09.2020 представник позивача не з`явився, на електронну адресу надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому вказує на те, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного винесення рішення не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання 07.09.2020 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав. Розгляд справи було відкладено на 21.09.2020.

В судове засідання 21.09.2020 представник позивача не з`явився, повторно на електронну адресу надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому вказує на те, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного винесення рішення не заперечує.

В судове засідання, 21.09.2020, представник відповідача не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату та час розгляду справи, оскільки ухвали суду, які були скеровані на адресу відповідача зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, на адресу суду не поверталися.

Відповідно до приписів п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, суд вбачає наявність підстав для розгляду справи по суті та прийняття рішення, при цьому, згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю Тетра-Агро (надалі позивач, продавець) звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Справжня цегла (надалі відповідач, покупець) про стягнення 61 194, 94 грн

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 14 листопада 2019 між сторонами у справі укладений договір поставки № 11-141/19 (надалі договір).

Згідно п. 1.1. договору, продавець зобов`язується передати у власність вугілля (далі товар), а покупець прийняти і своєчасно оплатити, на умовах і в строки, визначені цим договором.

Відповідно до п. 5.1. договору, ціна однієї тони вугілля складає 2 950,00 грн. без нарахування ПДВ (згідно з п. 45 підрозділу 2 Розділу XX ПКУ за кодом товару 14060521).

Згідно п. 5.2. договору, розрахунок за вугілля здійснюється шляхом 100% попередньої оплати.

На виконання зобов`язань за договором поставки від 14.11.2019 № 11-141/19, продавцем, згідно видаткової накладної від 14 листопада 2019 № РН-0011141 було поставлено товар, а саме вугілля Г(Г2)Р (0-200) у кількості 20,00 тон вартістю 59 000,00 грн.

В порушення умов договору відповідач поставлений товар не оплатив.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 59 000,00 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Крім стягнення основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, на підставі ст. 625 ЦК України, 1 188, 00 грн. 3% річних та 1 006, 94 грн інфляційних втрат.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновків про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з таких мотивів.

Згідно з ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, 14 листопада 2019 між сторонами у справі укладений договір поставки № 11-141/19. Згідно з п. 1.1. договору, продавець зобов`язується передати у власність вугілля (товар), а покупець прийняти і своєчасно оплатити, на умовах і в строки, визначені цим договором.

Відповідно до п. 5.1. договору, ціна однієї тони вугілля складає 2950,00 грн. без нарахування ПДВ (згідно з п. 45 підрозділу 2 Розділу XX ПКУ за кодом товару 14060521).

Згідно п. 5.2. договору, розрахунок за вугілля здійснюється шляхом 100 % попередньої оплати.

На виконання зобов`язань за договором поставки від 14.11.2019 № 11-141/19, продавцем згідно видаткової накладної від 14 листопада 2019 № РН-0011141 було поставлено товар, а саме вугілля Г(Г2)Р (0-200) у кількості 20,00 тон вартістю 59 000,00 грн.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що за підсумками місяця сторони проводять взаємозвірку фактично поставленого вугілля та поступлення коштів.

До матеріалів справи позивачем долучено акт звірки взаємних розрахунків з якого вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 59 000, 00 грн. Проте, судом встановлено, що вказаний акт відповідачем не підписаний.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зважаючи на те, що відповідач відзиву на позовну заяву не подав, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не представив, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 59 000, 00 грн є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 зазначеної постанови Пленуму).

Позивачем при поданні позовної заяви заявлено до стягнення з відповідача 1 006, 94 грн інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 1 188, 00 грн. Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, проведений позивачем, вважає його правильним. Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в розмірі 1 188, 00 грн та інфляційних втрат на суму 1 006, 94 грн підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, який складається із суми сплаченого за подання позову судового збору в розмірі 2 102, 00 грн та витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 грн, понесених на підставі договору про надання правової допомоги, професійної правничої допомоги від 13.07.2020.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ГПК України, однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Стаття 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що відшкодування судових витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

В підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу при його зверненні до господарського суду про стягнення з відповідача заборгованості, представником позивача долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги допомоги від 13.07.2020, укладеного із адвокатом Гавриченко Жанною Володимирівною, копією акту про прийняття-передачі наданих послуг від 13.07.2020 та платіжним дорученням від 15.07.2020 № 6782 про оплату адвокату 5 000, 00 грн.

З врахуванням зазначеного в ч. 4 статті 126 ГПК України щодо врахування співмірності витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову, складністю справи та наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг (попередня консультація з правових питань, роз`яснення прав передбачених господарським та цивільним законодавством України щодо захисту прав позивача пов`язаних з невиконанням відповідачем умов договору поставки від 14.11.2019 № 11-141/19, роз`яснення та надання клієнту переліку документів необхідних для звернення до суду, опрацювання законодавчої бази та судової практики, яка регулює правовідносини поставки, вивчення документів, наданих позивачем, формування позиції у справі, здійснення розрахунку штрафних санкцій, написання позовної заяви), зважаючи на відсутність заперечень відповідача щодо співмірності вартості вказаних витрат, суд вважає підставними до відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 5 000, 00 грн.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 124, 126, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Справжня цегла» (81434, с. Вістовичі Самбірського району Львівської області, вул. Берегова, 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетра-Агро» (80100, м. Червоноград Львівської область, вул. Будівельна, 5/35, ) суму в розмірі 68 296, 94 грн, з яких:

- 59 000, 00 грн - заборгованості;

- 1 006, 94 грн інфляційних втрат

- 1 188, 00 грн 3% річних;

- 2 102, 00 грн судового збору;

- 5 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 28.09.2020 року.

Суддя П.Т. Манюк