ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

29 вересня 2020 року м. Тернопіль Справа № 921/485/20
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю СКАНТРЕЙД-УКРАЇНА, м.Полтава

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ПЕРШИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ, м.Тернопіль

про стягнення 87776,77грн,

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився;

відповідач: не з`явився.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю СКАНТРЕЙД-УКРАЇНА, м.Полтава, звернулося 14.07.2020 (згідно накладної на поштове відправлення №650) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ПЕРШИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ, м.Тернопіль, про стягнення 87776,77грн боргу, посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язань в частині здійснення розрахунків за отриманий товар на підставі договору поставки №349К від 28.03.2019.

Ухвалою суду від 14.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 29.09.2020.

Водночас, на адресу суду 25.08.2020 від позивача надійшла заява за №126 від 25.08.2020 (вх.№5701) про відмову від позову та про закриття провадження у справі. Також, позивач у поданій заяві просив вирішити питання про повернення 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Розгляд справи просив здійснювати без участі його представника.

Судом в ухвалі від 14.09.2020 постановлено здійснити розгляд заяви №126 від 25.08.2020 в судовому засіданні 29.09.2020.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Відповідач відзиву, інших заяв, клопотань в порядку Господарського процесуального кодексу України не надав.

Розглянувши заяву позивача про відмову від позовних вимог, суд вважає, що остання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 вищевказаної норми закону передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до положень ст.46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно приписів статті 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З правового аналізу приписів статті 191 Господарського процесуального кодексу України можна дійти висновку, що підставами для відмови господарським судом у задоволенні заяви про відмову від позову є, зокрема такі як: представник відповідної сторони обмежений у повноваженнях на вчинення процесуальної дії (відмови від позову); відмова позивача від позову у справі, в якій особу представляє її законний представник, суперечить інтересам особи, яку він представляє.

При цьому, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду №925/2151/14 від 17.04.2019, де зазначено, що положеннями статті 191 Господарського процесуального кодексу України не передбачено такої підстави для відмови у задоволенні заяви про відмову від позову як у зв`язку з її недостатньою обґрунтованістю.

Аналізуючи подану позивачем заяву №126 від 25.08.2020 про відмову від позову у справі №921/485/20 судом встановлено, що вона підписана керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Скантрейд-Україна» Корнаєвим Юрієм Муратовичем, посадове становище якого підтверджується наказом №7 від 31.01.2019, рішенням загальних зборів учасників товариства №66 від 31.01.2019, а також інформацією, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Витяг № від 21.07.2020) і який діє на підставі Статуту товариства (п. 9.14 Статуту).

Тобто, позивач фактично реалізував надане йому право на відмову від позовних вимог, передбачене положеннями статті 191 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з цим, суд враховує, що відмова позивача від позову в даному випадку не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

У статті 231 Господарського процесуального кодексу України міститься вичерпний перелік підстав, з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Розглянувши заяву позивача про відмову від позову, суд відзначає, що відмова позивача від позову не суперечить чинному законодавству України, не порушує права чи інтереси інших сторін у справі, тому приймається судом, відтак, згідно п.4 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, провадження у даній справі підлягає закриттю.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що згідно ч.3 ст.231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Вирішуючи питання про розподіл (повернення) судового збору, суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Розмір сплаченого позивачем судового збору відповідає вимогам ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Як вбачається із матеріалів справи позивачем за подання позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Будівельний» про стягнення 87 776,77 грн боргу було сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №UA2345 від 10.07.2020.

У заяві №126 від 25.08.2020 позивач просив повернути сплачений судовий збір, спираючись на ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

За нормами статті 7 Закону України «Про судовий збір» 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, повертається з Державного бюджету у визначених випадках.

Так, відповідно до частини 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст.130 ГПК України.

Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (ст.7 Закону України «Про судовий збір»).

В даному випадку, ТОВ «Скантрейд-Україна» скористалося наданим йому процесуальним правом шляхом зазначення відповідних вимог у п.2 заяви № 126 від 25.08.2020.

Таким чином, заявлена позивачем відмова від позову у справі №921/485/20, що здійснена до початку судового засідання, в силу вище наведених норм закону, є підставою для повернення Товариству з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого позивачем на підставі платіжного доручення №UA2345 від 10.07.2020 при зверненні до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Будівельний», що становить 1 051,00 грн (2102 грн *50%).

Керуючись ст.ст. 46, 123, 130, 191, п.4 ч.1 ст.231, ст.ст.232-235 Господарського процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю СКАНТРЕЙД-УКРАЇНА №126 від 25.08.2020 (вх.№5701 від 25.08.2020) про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позовних вимог та про повернення судового збору, - задовольнити.

2. Провадження у справі №921/485/20 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Будівельний", м.Тернопіль 87776,77 грн боргу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СКАНТРЕЙД-УКРАЇНА, м. Полтава - закрити.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю СКАНТРЕЙД-УКРАЇНА, м. Полтава, Шевченківський район, вул. Автобазівська, 7, ідент. код 37439879 з Державного бюджету України 1 051 (одну тисячу п`ятдесят одну) грн 00 коп. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №UA2345 від 10.07.2020.

Ухвала набирає законної сили відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України після її складення та підписання, може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.255-257 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 30.09.2020.

Суддя Н.О. Андрусик