ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.10.2020 Справа № 914/1970/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрологістика", с. Оглядів Радехівського району Львівської області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Галіція-Трейд", м.Городок Львівської області,

про стягнення 51'689,38 грн. заборгованості,

Cуддя Яворський Б.І.,

при секретарі Муравець О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрологістика" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Галіція-Трейд" про стягнення 51'689,38 грн. заборгованості за договором №47/TR/2018 перевезення вантажів від 04.09.2018, з яких: 49'500 грн. - заборгованість за надані послуги, 1'041,88 грн. - 3% річних та 1'147,50 грн. інфляційних втрат. У позовній заяві позивач зазначив, що орієнтовна сума понесених витрат на правничу допомогу адвоката складає 12'000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05.08.2020 справу № 914/1970/20 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою суду від 10.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику представників сторін, надано відповідачу строк на подання відзиву - протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі та встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановлено відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

17.08.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№24462/20), у якому ТзОВ "Галіція-Трейд" інформує, що 03.08.2020 проведено оплату 49'500,00 грн. заборгованості та зазначає про безпідставність заявлених позивачем вимог щодо стягнення 1'041,88 грн. 3% річних та 1'147,50 грн. інфляційних втрат, оскільки строки оплати наданих позивачем послуг не настали, з тих підстав, що позивач не дотримався умов п.4.3 договору та не надав відповідачу товарно-транспортних накладних на перевезений товар, податкових накладних та документів, що супроводжують партію поставки вантажу. Окрім того, відповідач стверджує, що вартість правничої допомоги є неспівмірною зі складністю справи, тому просить суд відмовити у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12'000,00 грн., а провадження у справі щодо стягнення 49'500,00 грн. основного боргу закрити та повернути позивачу сплачений ним судовий збір з державного бюджету.

Ухвалою від 15.09.2020 суд призначив у справі судове засідання на 01.10.2020 та запропоновано позивачу надати суду докази передання відповідачу документів, зазначених у п.4.3 договору.

Представник позивача у судове засідання 01.10.2020 не з`явився, відповідь на відзив, як того вимагав суд ухвалою від 10.08.2020 та доказів передання відповідачу документів, зазначених у п. 4.3 не скерував, заяви про зменшення розміру позовних вимог не подав.

У судове засідання 01.10.2020 представник відповідача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, докази про що знаходяться в матеріалах справи.

Ухвала від 15.09.2020 була надіслана за адресою позивача, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яку адресат отримав 19.09.2020, що підтверджується роздруківкою відстеження поштового відправлення із відомостей на офіційному сайті АТ «Укрпошта». (штрих-кодовий ідентифікатор №443).

Згідно з ч. 2 та ч.8 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх пояснення. Судові дебати не проводяться.

Стаття 114 ГПК України визначає, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, оскільки позивача було належним чином повідомлено судове засідання, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

04 вересня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Галіція-Трейд» (замовник, відповідач у справі) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрологістика» (перевізник, позивач у справі) укладено договір перевезення вантажів №47/TR/2018, відповідно до умов п.1.1 якого замовник доручає, а перевізник зобов`язується доставити автомобільним транспортом ввірений для перевезення вантаж, а замовник бере на себе зобов`язання сплатити плату за перевезення вантажу. Пункт відправлення, пункт призначення, строки виконання, кількість вантажу, вартість перевезення вказуються у додатках до цього договору, та є його невід`ємними частинами (п.1.2).

Відповідно до п.2.1 договору перевізник зобов`язується здійснювати перевезення га підставі заявок замовника.

Згідно п.4.1 - 4.4 договору розрахунки між перевізником і замовником здійснюються у безготівковій формі, на підставі рахунка та акта виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок перевізника. Вартість перевезення вантажу визначається у заявках, згідно попередньо узгоджених сторонами розцінок. Оплата здійснюється протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з моменту отримання від перевізника повного комплекту документів, а саме належним чином оформлених оригіналів акту виконаних робіт, CMR, товарно-транспортних накладних на перевезений товар, податкових накладних та документів, що супроводжують партію поставки вантажу. Оплата проводиться в гривнях, у разі отриманні замовником в повному обсязі оригіналів правильно оформлених документів, вказаних у п. 3.1.9 та п. 4.3 даного договору.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинносгі з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії договору за два тижні до закінчення строку його чинності, договір вважається продовженим на ще 1 рік на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Як стверджує позивач, на виконання умов договору позивачем здійснено перевезення вантажу, що підтверджується актами наданих послуг: №490 від 13.12.2019 на суму 14'000,00 грн., №491 від 16.12.2019 на суму 23'000,00 грн.. №492 від 20.12.2019 на суму 13'000,00 грн., №493 від 21.12.2019 на суму 11'000,00 грн., №494 від 26.12.2019 на суму 13'500,00 грн., №29 від 10.01.2020 на суму 13000,00 грн. Вказані акти наданих послуг підписані відповідачем без зауважень та скріплені печаткою товариства.

Відповідач оплати вартості поставленого товару в повному обсязі не здійснив, відтак, на думку позивача, станом на момент його звернення з позовною заявою заборгованість становить 49'500,00 грн., яку він просить стягнути з відповідача.

За неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань позивачем нараховано 1'041,88 грн. 3% річних та 1'147,50 грн. інфляційних втрат.

У відзиві на позовну заяву відповідач інформував суд про сплату на користь позивача 49'500,00 грн. заборгованості за поставлений товар (платіжні доручення №1881-1883 від 03.08.2020 долучені до матеріалів справи).

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору на перевезення вантажів №№47/TR/2018 від 04.09.2018.

Частинами 1, 2, 3 ст. 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 14.4. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року, визначено, що остаточний розрахунок за перевезення вантажів провадиться замовником на підставі рахунку перевізника, який має бути виписаний не пізніше трьох днів після виконання перевезень з доданням товарно-транспортних накладних. Рахунок за виконані перевезення виписується на підставі належним чином оформлених товарно-транспортних накладних. Відтак, згідно із вимогами п. 14.4 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, рахунок виписується на підставі належним чином оформлених товарно-транспортних накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, доказом надання обумовлених договором послуг слугують підписані сторонами акти наданих послуг.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до п.3.2.2 договору відповідач зобов`язався своєчасно здійснювати оплату, згідно умов договору.

Згідно ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що після звернення позивача із позовною заявою до суду відповідач здійснив на користь позивача оплату за надані послуги у розмірі 49'500,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1'041,88 грн. 3% річних та 1'147,50 грн. інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 4.3 договору сторонами погоджено, що оплата здійснюється протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з моменту отримання від перевізника повного комплекту документів, з саме належним чином оформлених оригіналів акту виконаних робіт, CMR, товарно-транспортних накладних на перевезений товар, податкових накладних та документів, що супроводжують партію поставки вантажу.

Згідно ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відзиві на позовну заяву відповідач інформував суд про безпідставність заявлених позивачем вимог про стягнення 1'041,88 грн. 3% річних та 1'147,50 грн. інфляційних втрат, оскільки строки оплати наданих позивачем послуг не настали, з тих підстав, що позивач не дотримався умов п.4.3 договору та не надав відповідачу товарно-транспортних накладних на перевезений товар, податкових накладних та документів, що супроводжують партію поставки вантажу.

З огляду на те, що у підтвердження заявлених вимог до позовної заяви позивачем долучено лише акти наданих послуг суд, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів, ухвалою від 15.09.2020 призначив судове засіданні на 01.10.2020 та запропонував позивачу надати суду докази передання відповідачу документів, зазначених у п.4.3 договору. Позивач вимоги суду проігнорував.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Водночас суд звертає увагу позивача й на те, що у правовому висновку Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 10/2456 від 22.07.2020 вказано, що залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору. Тобто коли йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог. У постанові Верховного Суду від 05.11.2018 року у справі № 904/10074/17 також зазначалося, що залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України можливе за умови з`ясування судом у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Статтею 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Враховуючи закінчення процесуальних строків, відкладення розгляду справи неможливе. У даному випадку для вирішення спору щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат по суті та прийняття рішення у справі поданих позивачем доказів недостатньо.

Як уже відзначалося, позивач відповідь на відзив не подав, а також не подав додаткових доказів, на підставі яких можна було б встановити строк виконання зобов`язання, що перешкоджає розгляду та вирішенню спору щодо правильності нарахування та задоволенню вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №1С001344 від 17.07.2020 на суму 2'102,00 грн.

Законом України «Про судовий збір» вказана сума судового збору визначена мінімальною ставкою при зверненні з позовною заявою до суду.

Частиною 2 ст. 226 ГПК України передбачено, що про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, з огляду на залишення позову без розгляду з підстав неподання доказів, судовий збір поверненню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу

У позовній заяві позивач зазначив, що орієнтовна сума понесених витрат на правничу допомогу адвоката складає 12'000,00 грн. та одночасно повідомив, що документальне підтвердження судових витрат позивачем буде надано з врахуванням вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України. Такі докази суду не подані, відтак питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на правничу допомогу не розглядається.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 73-80, 226, 232-236, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги про стягнення 1'041,88 грн. 3% річних та 1'147,50 грн. інфляційних втрат залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з ним до господарського суду в загальному порядку після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст. 256, 257 ГПК України.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Повний текст ухвали складено 05.10.2020.

Суддя Б.І. Яворський