ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. ОдесаСправа № 915/2394/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників учасників справи:

від ТОВ «Коледж преси та телебачення» - не з`явився,

від Управління освіти Миколаївської міської ради не з`явився,

від прокуратури не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Коледж преси та телебачення

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2020, ухвалене суддею Давченко Т.М., м. Миколаїв, повний текст складено 23.07.2020

у справі № 915/2394/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Коледж преси та телебачення

до Управління освіти Миколаївської міської ради

за участю прокуратура Миколаївської області

про визнання недійсними пункту договору позички та пунктів додаткових угод до нього

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коледж преси та телебачення» (далі Коледж) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Управління освіти Миколаївської міської ради (далі Управління освіти), в якому просило суд визнати недійсними пункт 5.1. договору позички від 16.01.2014 № 1 та пункти 1 додаткових угод від 16.01.2015 № 1/1, від 16.01.2016 № 1/2, від 16.01.2017 № 1/3, від 16.01.2018 № 1/4 та від 16.01.2019 № 1/5 до нього.

Позов мотивований тим, що договір позички від 16.01.2014 № 1 та додаткові угоди до нього (в частині встановлення строку дії договору) укладені з боку Управління освіти з перевищенням повноважень.

Позивач зазначає, що п. 2 рішення Миколаївської міської ради від 12.12.2013 № 36/15, яким надано Управлінню освіти дозвіл на укладення з Коледжем договору позички, строк його дії не визначався, а тому Управління не мало права його погоджувати. Встановлення цього строку неповноважним органом призвело до пред`явлення прокурором позову про звільнення приміщення, яке є предметом позички.

Заперечуючи проти задоволення позову, Управління освіти зазначило, що рішенням Миколаївської міської ради лише надано Управлінню освіти дозвіл на укладання договору позички з Коледжем без затвердження будь-яких умов такого договору. При цьому всі умови договору та додаткових угод до нього відповідають положенням ч. 1 ст. 827, ч. 1 ст. 829 ЦК України, ч. 1 ст. 180 ГК України та волевиявленню сторін. Відповідач також заявив про пропуск позивачем строку позовної давності.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2020 у справі № 915/2394/19 у задоволенні позову Коледжу відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд виходив з того, що дії Управління щодо укладення з Коледжем договору позички та додаткових угод до нього із зазначенням строку його дії вчинені за наявності достатнього обсягу повноважень та без порушення приписів законодавства.

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, яка мотивована наступним.

Пунктом 2 рішення Миколаївської міської ради від 12.12.2013 № 36/15, яким надано Управлінню освіти дозвіл на укладення з Коледжем договору позички, строк його дії не визначався, а тому Управління не мало права його погоджувати. У випадку задоволення цього позову відпадуть підстави для задоволення позову прокурора про звільнення приміщення, яке є предметом позички, у справі 915/1967/19.

Враховуючи викладене, Коледж просить суд скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2020 у справі № 915/2394/19, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2020 для розгляду вказаної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Будішевської Л.О., суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

Ухвалою ПІвденно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2020 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Коледж преси та телебачення відкрито апеляційне провадження, встановлено іншим учасникам справи строк до 31.08.2020 для подання на неї відзиву та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань.

31.08.2020 від Управління освіти Миколаївської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість. Зокрема зазначено, що саме сторони договору зобов`язані погоджувати строк дії договору, дії Управління вчинені за наявності достатнього обсягу повноважень, без порушення приписів законодавства.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.09.2020 розгляд справи призначено на 01.10.2020 о 10:00 год.

14.09.2020 від прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому також зазначено про її безпідставність та необґрунтованість. Зокрема зазначено, що скаржником не спростовані висновку суду.

29.09.2020 від Коледжу надійшло клопотання про розгляд даної справи за відсутності його представника.

В судове засідання 01.10.2020 представники учасників справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 2 рішення Миколаївської міської ради від 12.12.2013 за № 36/15 «Про надання дозволу на укладення договорів позички (ВН. ЗМІН. № 39/31 ВІД 25.04.14)» Управлінню освіти надано дозвіл на укладання з Коледжем договору позички на використання нежитлових приміщень, які знаходяться на балансі Управління по вул. Даля, 11-а, площею 264,3 кв.м. (ЗОШ № 37).

На підставі вказаного рішення між Управлінням освіти (позикодавець) та Коледжом (користувач) укладено договір позички від 16.01.2014 № 1 (безоплатного користування) комунального майна територіальної громади міста (далі договір), згідно умов п. 1.1 якого позичкодавець передає, а користувач приймає в безоплатне користування нежитлові приміщення по вул. Даля, 11-а, площею 264,3 кв.м. (об?єкт).

Сторонами погоджено, що договір укладено на 1 рік, що діє з 16.01.2014 по 16.01.2015; договір може бути пролонгований за згодою сторін (п. 5.1 договору).

В подальшому сторонами щорічно продовжувався строк дії договору на 1 рік шляхом укладення додаткових угод: від 16.01.2015 № 1/1, від 16.01.2016 № 1/2, від 16.01.2017 № 1/3, від 16.01.2018 № 1/4 та від 16.01.2019 № 1/5 (далі додаткові угоди).

Останньою додатковою угодою строк дії договору продовжено до 30.06.2019.

Позивач листом від 16.10.2019 № 167 (вх. № 12868/11 від 16.10.2019) запропонував Миколаївській міській раді розглянути можливість дозволити Коледжу займати договірне приміщення до червня 2020 року, з посиланням на складні технологічні питання перенесення мовлення 24-годинного прямоефірного телеканалу ТАК TV, засновником якого є Коледж і який веде мовлення з договірного приміщення на інший майданчик.

Предметом спору у даній справі є вимоги Коледжу визнати недійсними пункт 5.1. договору та пункти 1 додаткових угод до нього (в частині встановлення строку його дії) з тих підстав, що вони укладені Управлінням освіти з перевищенням повноважень.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що дії Управління щодо укладення з Коледжем договору позички та додаткових угод до нього вчинені за наявності достатнього обсягу повноважень та без порушення приписів законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Згідно ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України Про місцеве самоврядування в Україні (далі Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч. 5 ст. 60 Закону).

Прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення ? вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону).

Колегія суддів зазначає, що рішенням Миколаївської міської ради від 12.12.2013 за № 36/15 «Про надання дозволу на укладення договорів позички (ВН. ЗМІН. № 39/31 ВІД 25.04.14)» не було встановлено Управлінню освіти будь-яких обмежень щодо строку дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 3 ст. 180 ГК України).

Частино. 1 ст. 827 ЦК України визначено, що за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.

Позичкодавцем може бути фізична або юридична особа. Особа, яка здійснює управління майном, може бути позичкодавцем за згодою власника (ч. 1 ст. 829 ЦК України).

Положеннями глави 58 ЦК України «Найм (оренда)» визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (ст. 759 ЦК України).

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).

Колегія суддів зазначає, що умова про строк дії договору є істотною для всіх видів господарських договорів, зокрема, і для договору позички.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що Миколаївською міською радою на відповідному пленарному засіданні надано Управлінню освіти дозвіл на укладання з Коледжем договору позички, без зазначення обмежень щодо певних умов договору, те, що законодавством не визначено обмежень щодо строку дії договору позички, а також те, строк дії договору позички є істотною умовою цього договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову Коледжу.

Доводи скаржника про те, що прокурором подано позов про звільнення приміщення, яке є предметом договору, не можуть бути підставою для визнання договору та додаткових угод до нього недійсними.

З огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог Коледжу, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2020 у справі № 915/2394/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283

ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2020 у справі № 915/2394/19 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коледж преси та телебачення» залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Коледж преси та телебачення».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 02.10.2020

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук