РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 м. Київ Справа № 910/9341/20

За позовом: публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Київської міської філії публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ";

до: ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА МІНІСТЕРСТВА ВНУТРІШНІХ СПРАВ УКРАЇНИ "СЛУЖБА ЗАМОВНИКА МВС УКРАЇНИ";

про: стягнення 50.671,38 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "УКРТЕЛЕКОМ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом в особі Київської міської філії публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" (далі - позивач) до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА МІНІСТЕРСТВА ВНУТРІШНІХ СПРАВ УКРАЇНИ "СЛУЖБА ЗАМОВНИКА МВС УКРАЇНИ" (далі - відповідач) про стягнення 50.671,38 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства від 21.01.2016 № KU-32670, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 50.671,38 грн., з яких: 40.607,59 грн. - основна заборгованість, 3.089,06 грн. - 3 % річних та 6.974,73 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9341/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Приписами частини 2 другого розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ (далі - Закон № 731-ІХ) встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон № 731-ІХ набрав чинності 17.07.2020.

Відтак, останній день процесуальних строків, з урахуванням пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, є 06.08.2020.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як оператором, та відповідачем, як замовником, укладено договір про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства від 21.01.2016 № KU-32670 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач надає відповідачу телекомунікаційні послуги, а відповідач отримує послуги та сплачує їх вартість (п. 1.1 Договору).

Пунктом 4.3 Договору, зокрема, визначено, що рахунок (рахунок акт) за послуги відповідач повинен оплатити не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, надав відповідачу послуги за Договором в період з травня 2017 по березень 2018 на загальну суму 40.905,82 грн., що підтверджується рахунками-актами за вказаний період, які наявні в матеріалах справи.

Проте, відповідачем вказані послуги сплачені частково в розмірі 298,23 грн., що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 40.607,59 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 40.607,59 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 40.607,59 грн.

Приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовна вимога про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 3.089,06 грн. підлягає задоволенню повністю за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Дослідивши розрахунок заявленої позивачем до стягнення суми інфляційних втрат суд визнав його арифметично невірним, відтак позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню в сумі 4.958,19 грн., а саме:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
05.2017 - 03.201840.607,59112,214.958.19

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА МІНІСТЕРСТВА ВНУТРІШНІХ СПРАВ УКРАЇНИ "СЛУЖБА ЗАМОВНИКА МВС УКРАЇНИ" (01021, м.Київ, Печерський район, ВУЛ. ІНСТИТУТСЬКА, будинок 29/3, ідентифікаційний код: 34413884) на користь публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" (01601, м.Київ, Шевченківський район, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 18, ідентифікаційний код: 21560766) в особі Київської міської філії публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" основну заборгованість в сумі 40.607 (сорок тисяч шістсот сім) грн. 59 коп., 3 % річних в сумі 3.089 (три тисячі вісімдесят дев`ять) грн. 06 коп., інфляційні втрати в сумі 4.958 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 19 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац