ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2020 Справа № 917/858/20

Суддя Киричук О.А. при секретарі судового засідання Тертичній О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ, Юридична адреса: 73026, Херсонська обл., місто Херсон, проспект Ушакова, будинок 57, приміщення 78

до Комунального підприємства Міськсвітло Кременчуцької міської ради, Юридична адреса: 39623, Полтавська область, м. Кременчук, Проспект Свободи, 150 (вул.бО-річчя Жовтня),

про стягнення 129 674,76 грн.

без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства Міськсвітло Кременчуцької міської ради про стягнення боргу по Договору поставки товару №02-06/107 від 11.07.19р. у загальній сумі 129 674,76 грн., з яких: 123 000,00 грн. - основний борг; 5 207,21 грн. - пеня; 1 467,55 грн. - 3% річних від простроченої заборгованості.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконує зобов"язання по Договору поставки товару №02-06/107 від 11.07.19р.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Киричуку О.А.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 01.06.20р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 917/858/20, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

07.07.20 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому проти позову заперечив (вх. № 7128 від 07.07.2020).

Також, 07.07.20 від відповідача надійшло клопотання про проведення розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін (вх. № 7130 від 07.07.2020).

31.07.20 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 8168 від 31.07.2020).

07.08.20 від відповідача надійшли заява про поновлення строку на подання до суду заперечень та заперечення (вх. № 8481 від 07.08.2020).

Судом враховано, що за ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті в установлені строки.

В зв`язку з установленням карантину на усій території України, для забезпечення процесуальних прав сторін, прийняття рішення судом відкладалося.

При розгляді матеріалів справи суд встановив, що позовну заяву, що розглядається в даній справі, подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.09.20р. суд постановив залишити позовну заяву без руху, надати позивачу строк до 5 днів з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків позовної заяви шляхом подання копії Договору поставки товару №02-06/107 від 11.07.19р.

Позивач у строк, визначений судом, усунув встановлені при поданні позовної заяви недоліки.

Ухвалою від 22.09.20 суд постановив продовжити розгляд справи № 917/858/20.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

11 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ (надалі-Продавець/Позивач) та Комунальним підприємством Міськсвітло Кременчуцької міської ради (надалі-Покупець/Відповідач) був укладений Договір про закупівлю №02- 06/107 (надалі-Договір).

Предметом договору, відповідно до положень п.1 Договору є зобов`язання продавця до 31.12.2019 року поставити Покупцеві товари Елементи електричних мереж (3 найменування) - код за ДК 021:2015-31220000-4 (далі-Товар), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такий товар.

Найменування, одиниця виміру, кількість та ціна предмета закупівлі визначена в п.1.2. Договору.

Відповідно до пункту 4.1. Договору розрахунки за цим Договором здійснюється шляхом перерахування коштів Покупцем на розрахунковий рахунок продавця по факту отримання товару, з можливістю відстрочки платежу до кінця поточного року.

Відповідно до пункту 7.3. Договору Покупець за даним Договором несе наступну відповідальність: у випадку затримки платежу за Товар Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Покупець звільняється від сплати пені за період затримки бюджетного фінансування у разі закупівлі товару за бюджетні кошти.

Відповідно до пункту 10.1. цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до « 31» грудня 2019 року, а в частині здійснення своїх зобов`язань Сторонами - до повного їх виконання.

Позивач вказує, що свої договірні зобов`язання виконав та здійснив поставку Товару на загальну суму 179910,00 грн., що підтверджуються видатковими накладними: № Ю_004892 від 19.07.2019р., № Ю_005709 від 19.08.2019, № Ю_008409 від 18.11.2019.

За твердженням позивача, оплата за поставлений товар Відповідачем була проведена частково в сумі 56 910,00 грн.

З огляду на те, що відповідач в повному обсязі не розрахувався з позивачем за поставлений товар, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь 129 674,76 грн. 76 коп., з яких: 123 000,00 грн. - основний борг; 5 207,21 грн. - пеня; 1 467,55 грн. - 3% річних від простроченої заборгованості.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказав на наступні обставини:

- умовами Договору передбачено, що Покупець звільняється від сплати пені за період затримки бюджетного фінансування у разі закупівлі товару за бюджетні кошти. Таким чином нарахування Позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних є безпідставним.

- у період з липня 2019 року по листопад 2019 року Покупцем були отримані від Продавця рахунки для сплати вартості Товару. КП «Міськсвітло» завчасно сформувало та зареєструвало бюджетні фінансові зобов`язання для реєстрації в Держказначейській службі України у м. Кременчуці Полтавської області (надалі - ДКСУ) на оплату зазначених послуг та надало для оплати розпоряднику коштів - Департаменту житлово-комунального господарства м. Кременчука (копії реєстрів бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників бюджетних коштів додаються). При наявності коштів на реєстраційному рахунку КП «Міськсвітло», ДКСУ приймає платіжні доручення на оплату, та проводить їх тільки при наявності відповідного фінансового підкріплення. Таким чином КП «Міськсвітло» приймає всі необхідні заходи для вчасної оплати рахунків, проте не має змоги вплинути на здійснення своєчасного фінансування як розпорядником коштів, так і своєчасного проведення оплати УДКСУ м. Кременчука.

- в зв`язку із обмеженням фінансового ресурсу субкореспонденського рахунку ЄКР, ДКСУ у м. Кременчуці Полтавської області невчасно перераховувало грошові кошти з рахунку КП «Міськсвітло» на рахунок ТОВ «ЮГСВЕТ», враховуючи, що дані виплати по КФК 1216030, 1216090, КЕКВ 2610 є незахищеними статтями витрат та не підлягають першочерговій оплаті.

- з « 22» травня 2020 року Відповідачем було сплачено на користь Позивача 8000,00 грн., тому позовні вимоги позивача підлягають зменшенню.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір, з огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні норм ст. 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Суд встановив факт поставки позивачем товару згідно видаткових накладних № Ю_004892 від 19.07.2019р., № Ю_005709 від 19.08.2019, № Ю_008409 від 18. 11.2019, що відповідачем при розгляді справи не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення п.4.1. Договору розрахунки за цим Договором здійснюється шляхом перерахування коштів Покупцем на розрахунковий рахунок продавця по факту отримання товару, з можливістю відстрочки платежу до кінця поточного року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав, зокрема, строк оплати закінчився 31.12.2019р.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на дату звернення позивачем з позовом оплата за поставлений товар Відповідачем була проведена частково в сумі 56 910,00 грн. 00 коп.

Після звернення позивача до суду з позовом відповідач сплатив 8 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №246 від 22.05.2020р., №312 від 18.06.2020р., №318 від 19.06.2020р., №330 від 24.06.2020р., №338 від 26.06.2020р.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на те, що після звернення позивача до суду з позовом відповідач сплатив 8 000,00 грн., суд дійшов висновку, що провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

З огляду на викладене, оскільки часткове невиконання зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості у повному обсязі відповідач не надав, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 115 000,00 грн. основного боргу визнаються судом обґрунтованими.

Крім того, позивачем заявлені до стягнення з відповідача 1 467,55 грн. 3% річних від простроченої заборгованості за період з 01.01.2020 по 21.05.2020.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань з оплати отриманого товару підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується.

Зазначене, з урахування вимог ст. 625 ЦК України надає право позивачу на нарахування 3% річних за таке прострочення.

Перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню 3 % річних, суд встановив, що розраховані позивачем 3 % річних не перевищують розрахованих судом сум, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1 467,55 грн. - 3% річних від простроченої заборгованості також є обґрунтованими.

Заперечення відповідача стосовно безпідставності нарахування 3 % річних відхиляються за необгрунтованістю.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача 5 207,21 грн. пені.

Щодо вимоги про стягнення пені, суд зазначає таке.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 7.3. Договору Покупець за даним Договором несе наступну відповідальність: у випадку затримки платежу за Товар Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Покупець звільняється від сплати пені за період затримки бюджетного фінансування у разі закупівлі товару за бюджетні кошти.

Так як відповідач закупив товар за кошти міського бюджету, та з огляду на наявність доказів затримки фінансування, в силу погодженої сторонами умови відповідач не може нести відповідальність у вигляді пені, а у позові в частині вимог про стягнення пені слід відмовити за необгрунтованістю.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову частково, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 115 000,00 грн. основного боргу та 1 467,55 грн. 3% річних від простроченої заборгованості.

Судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача частково у розмірі 1887,91 грн, оскільки позов підлягає задоволенню частково.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

З огляду на викладене, позивач може звернутися до суду з відповідним клопотанням про повернення сплаченого судового збору за вимогами, провадження у справі щодо яких закрите.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Міськсвітло Кременчуцької міської ради (Юридична адреса: 39623, Полтавська область, м. Кременчук, Проспект Свободи, 150 (вул.6О-річчя Жовтня), ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ (Юридична адреса: 73026, Херсонська обл., місто Херсон, проспект Ушакова, будинок 57, приміщення 78 ) 115 000,00 грн. основного боргу, 1 467,55 грн. 3% річних, 1887,91 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення 5207,21 грн. пені відмовити.

4. В іншій частині вимог провадження у справі закрити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Киричук О.А.