ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"28" вересня 2020 р. Справа№ 873/94/20

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Євсіков О.О.

за участю секретаря судового засідання Кульчицької І.А.,

за участю представників сторін:

кредитора: не з`явилися,

боржника: Панченко О.О.,

розглянувши заяву

Приватної агропромислової фірми "Воля"

про скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації "Радник" від 23.06.2020 у справі № 06/10-2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛНЗ"

до Приватної агропромислової фірми "Воля"

про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації "Радник" від 23.06.2020 у справі №06/10-2020 позовну заяву ТОВ "ЛНЗ" до ПАФ "Воля" про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з Приватної агропромислової фірми «Воля» (місцезнаходження: 37221, Полтавська обл., Лохвицький район, село Лука, вул. Центральна, будинок 39, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛНЗ» (місцезнаходження: 20603, Черкаська обл., Шполянський р-н, м. Шпола, вул. Нахімова, 63-А, , р/р: НОМЕР_1 в АТ "РАЙФФАЗЕН БАНК АВАЛЬ" МФО 380805) грошові кошти в розмірі 817.909,54 грн (з яких: 134.024,78 грн - заборгованість за товар, отриманий за договором, 366.811,11 грн - пеня за порушення строків виконання грошових зобов`язань за Договором, 317.073,65 грн - проценти річних), а також третейський збір в розмірі 5.134,41 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАФ "Воля" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із заявою про скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації "Радник" від 23.06.2020 у справі №06/10-2020.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2020 вищевказану заяву передано на розгляд судді Євсікову О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2020 відкрито провадження у справі №873/94/20 за заявою Приватної агропромислової фірми "Воля" про скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації "Радник" від 23.06.2020 у справі № 06/10-2020, розгляд справи №873/94/20 призначено на 10.09.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 відкладено судове засідання на 28.09.2020.

Кредитор про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в судове засідання 28.09.2020 не з`явився.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вже зазначалось, сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви, однак позивач не скористався передбаченим законом правом на участь у розгляді заяви судом.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №910/6097/17 зазначив, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Процесуальним законом не встановлено обов`язковий розгляд заяви про скасування рішення третейського суду за участю представників сторін. Заявник не зазначив, що в нього є обґрунтована необхідність повідомити суду про нові обставини чи подати нові докази у справі.

Судочинство в господарських судах здійснюється і в умовах карантину, а сторони не були позбавлені можливості надати документи, які вважали необхідними для розгляду вказаної заяви, враховуючи сплив тривалого часу з моменту прийняття до свого провадження даної заяви (ухвала суду від 14.08.2020).

Оскільки неявка сторін не визнавалась судом обов`язковою, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви без участі уповноважених представників позивача, які не з`явилися в судове засідання.

Представник відповідача в судове засідання 28.09.2020 з`явився, надав пояснення по суті заяви, відповів на запитання суду.

Оцінюючи матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява Приватної агропромислової фірми "Воля" не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації "Радник" від 23.06.2020 у справі №06/10-2020 позовну заяву ТОВ "ЛНЗ" до ПАФ "Воля" про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з Приватної агропромислової фірми «Воля» (місцезнаходження: 37221, Полтавська обл., Лохвицький район, село Лука, вул. Центральна, будинок 39, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛНЗ» (місцезнаходження: 20603, Черкаська обл., Шполянський р-н, м. Шпола, вул. Нахімова, 63-А, , р/р: НОМЕР_1 в АТ "РАЙФФАЗЕН БАНК АВАЛЬ" МФО 380805) грошові кошти в розмірі 817.909,54 грн (з яких: 134.024,78 грн - заборгованість за товар, отриманий за договором, 366.811,11 грн - пеня за порушення строків виконання грошових зобов`язань за Договором, 317.073,65 грн - проценти річних), а також третейський збір в розмірі 5.134,41 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПАФ «Воля» звернулась із даною заявою про його скасування.

У своїй заяві ПАФ «Воля» зазначає, що підставою для скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" від 23.06.2020 у справі №06/10-2020 є те, що це рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою.

ПАФ «Воля» зазначає, що пунктом 10.2 укладеного між сторонами Договору поставки №Д-ТО-19-00032 від 17.09.2018 передбачено, що на вимогу будь-якої зі сторін спір за даним договором може бути переданий на вирішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду Корпорації «Радник». Пунктом 10.3 Договору передбачено, що якщо жодна із сторін не заявить вимогу про передачу спору по цьому Договору на вирішення до Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації «Радник», умови третейської угоди не застосовуються і спір підлягає вирішенню в господарських судах України.

Заявник стверджує, що жодна із сторін договору до подання позову до Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» не заявляли вимогу про передачу спору за цим договором, а саме щодо стягнення боргу за договором поставки в сумі 1.170.816,68 грн, на вирішення даного третейського суду, цим самим порушили умови п. 10.2 та п. 10.3 договору поставки № Д-ВА-19-00006 від 17.09.2018.

Колегія суддів відзначає, що частиною 2 статті 122-5 ГПК України встановлено виключний перелік випадків, які є підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Відповідно до частини 3 статті 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно зі статтею 350 ГПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Відповідно до частин першої, шостої статті 12 Закону України ?Про третейські суди? третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі, і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Вказана норма права передбачає право сторін на укладання як окремої угоди, яка повинна містити всі необхідні умови, так і у вигляді третейського застереження в договорі, тобто таке застереження є частиною укладеного між сторонами договору, і в такому випадку законодавство не встановлює обов`язок сторін на викладення пункту договору у вигляді окремої угоди.

Як зазначалося вище, пунктом 10.2 укладеного між сторонами Договору поставки №Д-ТО-19-00032 від 17.09.2018 передбачено, що на вимогу будь-якої зі сторін спір за даним договором може бути переданий на вирішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду Корпорації «Радник».

Пунктом 10.3 Договору передбачено, що якщо жодна із сторін не заявить вимогу про передачу спору по цьому Договору на вирішення до Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації «Радник», умови третейської угоди не застосовуються і спір підлягає вирішенню в господарських судах України.

Таким чином, сторони уклали третейську угоду у вигляді третейського застереження в договорі. А отже, з моменту укладення цього договору між сторонами діє третейське застереження, що визначає певний порядок розгляду спорів, що витікають з договору між сторонами.

Третейське застереження є власним волевиявленням сторін договору і не може розцінюватися як встановлення обмеження прав відповідача. Наявність дійсного третейського застереження та обов`язковість звернення до третейського суду за наявності волі на розгляд справи третейським судом, не є обмеженням прав відповідача, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 55 Конституції України. Проте ухилення відповідача від виконання положень пункту договору про розгляд спору в третейському суді має розглядатися як дії, що суперечать самій ідеї Закону України "Про третейські суди", яка полягає у гарантуванні, у даному випадку, учасникам господарських відносин права розраховувати на швидкий та ефективний спосіб вирішення господарського спору альтернативним шляхом (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 908/2058/17 та від 23.05.2018 у справі № 910/21409/16 та від 15.03.2018 у справі № 913/608/17).

Включення третейського застереження до тексту договору здійснюється для визначення умов вирішення спорів, які можуть виникнути при реалізації сторонами положень договору, що є загальноприйнятим в національній та світовій практиці застосування механізмів врегулювання спорів. При цьому предметом третейської угоди може бути як спір, що існує на момент укладення такої угоди, так і будь-які інші спори у зв`язку з правовідносинами, що виникатимуть між сторонами у майбутньому при виконанні договірних зобов`язань та віднесених до компетенції третейського суду.

Колегія суддів відзначає, що умови Договору поставки, зокрема п. п. 10.2, 10.3, не містять умови, яка покладала б на сторону обов`язок окремо заявити вимогу про передачу спору до третейського суду саме до подання відповідного позову.

Навпаки, із аналізу положень Договору поставки, зокрема п. п. 10.2, 10.3, вбачається, що факт звернення до третейського суду власне і є вираженням наміру (права) передати спір за Договором на вирішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду Корпорації «Радник».

Крім того, з матеріалів третейської справи, зокрема з відзиву, поданого Приватною агропромисловою фірмою "Воля" під час розгляду справи третейським судом, вбачається, що ПАФ «Воля» не висловлювало жодних заперечень щодо розгляду справи Черкаським обласним постійно діючим третейським судом Корпорації «Радник». Більш того, ПАФ «Воля» у відзиві на позов частково погодилося із заявленими позовними вимогами.

З огляду на викладене спростовуються доводи заявника про те, що рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" від 23.06.2020 у справі №06/10-2020 прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою.

Заявник також посилається на те, що Черкаський обласний постійно діючий третейський суд при Корпорації "Радник", задовольнивши позов частково, у резолютивній частині рішення не зазначив, у якій саме частині позову було відмовлено позивачу.

Колегія суддів з цього приводу зазначає, що наведена заявником обставина не є однією з підстав для скасування рішення третейського суду, вичерпний перелік яких визначений ст. 350 ГПК України. Водночас така обставина може бути підставою для прийняття Черкаським обласним постійно діючим третейським судом при Корпорації "Радник" додаткового рішення у третейській справі, або роз`яснення рішення (п. п. 26, 27 регламенту Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник").

Апеляційний суд також відзначає, що оскаржуваним рішенням третейського суду встановлено, що: позов підлягає задоволенню частково; згідно з платіжним дорученням №17656 від 13.03.2020 позивач сплатив третейський збір в розмірі 7.354,08 грн, а тому відповідно до розділу 16 регламенту Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" до стягнення з відповідача підлягають витрати, понесені позивачем, а саме третейський збір у розмірі 5.137,41 грн.

Тобто третейський суд розподілив судові витрати у третейській справі, виходячи із часткового задоволення позову, а тому посилання заявника на порушення розділу 16 регламенту Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" не ґрунтується на встановлених апеляційним судом обставинах справи та в будь-якому випадку не є однією з підстав для скасування рішення третейського суду, вичерпний перелік яких визначений ст. 350 ГПК України.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У даному випадку заявник є стороною спору, що розглядався третейським судом, яка вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду даного спору третейським судом.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За правилами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що заява Приватної агропромислової фірми "Воля" про скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації "Радник" від 23.06.2020 у справі №06/10-2020 не підлягає задоволенню, а рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" 23.06.2020 у справі №06/10-2020 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 349 - 351 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Приватної агропромислової фірми "Воля" про скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації "Радник" від 23.06.2020 у третейській справі №06/10-2020 відмовити.

2. Рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" від 23.06.2020 у третейській справі №06/10-2020 залишити без змін.

3. Ухвала, у випадку не оскарження, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у випадку оскарження - після розгляду справи судом апеляційної інстанції. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку на підставі ч. 3 ст. 351 та ч. 2 ст. 253 Господарського процесуального кодексу України до Верховного Суду у строк, передбачений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений 30.09.2020.

Суддя О.О. Євсіков