РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.09.2020Справа № 910/10709/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін господарську справу

За позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру "Київцентраеро" (с. Гора, Бориспільський район, Київська обл., 08234, )

до Роби Андрія Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення 4 556,23 грн,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру "Київцентраеро" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Роби Андрія Сергійовича про стягнення заборгованості 4 556,23 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Робою Андрієм Сергійовичем своїх зобов`язань за договором № 130707 від 05.12.2013 про надання платних медичних послуг в частині їх своєчасної та повної оплати, у зв`язку з чим перед відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 4556, 23 грн, з яких 3728, 40 грн - сума основного боргу, 272, 31 грн - сума 3% річних та 555,52 грн - сума інфляційних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

При цьому частиною 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що відповідач 30.07.2018 припинив свою підприємницьку діяльність за власним рішенням.

У зв`язку з цим 29.07.2020 судом направлено запит до відповідного органу реєстрації щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

У відповідь на запит суду, 10.08.2020 та 17.08.2020 на адресу суду надійшли відповіді від органів реєстрації з зазначенням, що відповідач 10.07.2019 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана адреса місцезнаходження відповідача визначена і в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на останню відому адресу місцезнаходження відповідача, яка повідомлена суду органом реєстрації та зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Станом на дату розгляду справи конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "за терміном зберігання".

За приписами пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, враховуючи, що відповідач іншої адреси ні суду, ні позивачу не повідомив, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "за терміном зберігання", вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

Сам лише факт неотримання заявником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

При цьому, враховуючи повернення поштових відправлення та дотримуючись завдань та основних засад господарського судочинства на веб-сайт Господарського суду міста Києва веб-порталу Судова влада в рубриці «Оголошення про виклик до суду» було розміщено публікацію про розгляд справи №910/10709/20.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

При цьому, судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Так, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом ч. 1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду про відкриття провадження у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

У відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім відповідач, у визначений законом строк, не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.12.2013 між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру "Київцентраеро" (Виконавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Робою Андрієм Сергвійовичем (Замовник, відповідач) був укладений договір № 130707 від 05.12.2013 про надання платних медичних послуг (далі - Договір), відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується надавати платні медичні послуги (відомчий лабораторний контроль та санітарно-гігієнічне навчання фізичних осіб Замовника згідно Додатку №1, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України №1351 від 27.08.2003) а Замовник прийняти та оплатити такі послуги за цінами, вказаними в Додатку №1, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п .3.1. Договору Замовник направляє Виконавцю письмову заявку з кількістю осіб та назвою послуг, необхідних для отримання послуг з проведення санітарно-гігієнічного навчання фізичних осіб Замовника. Відомчий лабораторний контроль проводиться Виконавцем щомісячно.

Оплата послуг здійснюється Замовником у розмірі 100% попередньої оплати на підставі рахунку-фактури протягом 10-ти (десяти) банківських днів з дня його отримання. Ціни на послуги є звичайними (п. 3.2. Договору).

Після оплати рахунку Замовником Виконавець надає медичні послуги та направляє акти виконаних робіт Замовнику (п. 3.3. Договору)

Відповідно до п. 3.4. Договору Замовник повертає Виконавцю підписаний акт виконаних робіт не пізніше 5-ти банківських днів з моменту його отримання або надає мотивований висновок про відмову від прийому послуг (3.5 . Договору).

Пунктом 4.1. Договору закріплено обов`язки Замовника: своєчасно та в повному обсязі сплачувати надані послуги; приймати надані послуги, в разі відсутності зауважень, згідно з актом наданих робіт.

Договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє до 31.12.2014 року (п. 8.1. Договору). В разі, коли жодна зі сторін за місяць до закінчення до закінчення строку дії Договору не заявить письмово про своє небажання надалі продовжувати стосунки, Договір вважається продовженим на кожний наступний рік на тих самих умовах.

Як встановлено судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, на виконання умов даного договору, позивачем надано відповідачу узгоджені послуги, а саме санітарно-гігієнічні роботи на загальну суму 3728, 40 грн, що підтверджується Актами виконаних робіт (послуг): № 1072/МСЧ від 30.11.2017, 1112/МСЧ ВІД 31.12.2017, 1147/МСЧ ВІД 31.01.2018, №1181/МСЧ від 28.02.2018 та №1218/МСЧ від 31.03.2018 на загальну суму 3728, 40 грн, які підписані сторонами без заперечень та скріплені печатками.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

На оплату наданих послуг позивачем також виставлені відповідачу рахунки-фактури №1720 від 30.11.2017, №1898 від 31.12.2017, №64 від 31.01.2018, №231 від 28.02.2018, №406 від 31.03.2018 на загальну суму 3728, 40 відповідно.

Однак, відповідач свого обов`язку з оплати наданих послуг належним чином не виконав, у зв`язку з чим виник борг за надані послуги в сумі 3728, 40 грн.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг, а відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто, а замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.2 договору сторони визначили, що оплата послуг здійснюється Замовником у розмірі 100% попередньої оплати на підставі рахунку-фактури протягом 10-ти (десяти) банківських днів з дня його отримання.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту пункту 3.2 договору, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих робіт (послуг) за договором на момент розгляду справи настав.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг не виконано, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 3728, 40 грн.

Окрім цього, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано 3% річних в сумі 272, 31 грн та інфляційні втрати у розмірі 555, 52 грн.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019 та у постанові Верховного Суду України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині в сумі, за розрахунком суду, 368, 40 грн інфляційних втрат та 178,41 грн 3% річних, оскільки позивач невірно визначив початок періоду заборгованості, не включивши до нього 10 банківських днів після отримання рахунку-фактури, наданих відповідачу для оплати відповідно до умов п. 3.2. Договору.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду письмового відзиву на позов та свого контррозрахунку суми позову, стверджувань позивача не спростовано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру "Київцентраеро" до Роби Андрія Сергійовича підлягають частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючисьстаттями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 178, 202, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Роби Андрія Сергвійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру "Київцентраеро" (с. Гора, Бориспільський район, Київська обл., 08234, ) суму основного боргу в розмірі 3 728 (три тисячі сімсот двадцять вісім) грн, 40 коп., 3% річних в розмірі 178 (сто сімдесят вісім) грн 41 коп., інфляційні втрати у розмірі 368 (триста шістдесят вісім) грн 40 коп. та судовий збір у розмірі 1 972 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят дві) грн 36 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.09.2020

Суддя Н.І. Ягічева