ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" вересня 2020 р.Справа № 922/3132/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Миколаївське" (63260, Харківська область, Нововодолазький район, село Миколаївка, вул. Центральна, буд. 252) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ); - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ); - ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ); - ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ); - ОСОБА_6 (РНООКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_6 );
про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Миколаївське", в якому просить визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Миколаївське" (), оформлене протоколом № 1509/20 від 15.09.2020 року в частині збільшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Миколаївське" без додаткових вкладів за рахунок нерозподіленого прибутку товариства та визначення статутного капіталу товариства у розмірі 27055666,67 грн. (двадцять сім мільйонів п`ятдесят п`ять тисяч шістсот шістдесят шість гривень 67 копійок), визначення розміру часток учасників Товариства у статутному капіталі Товариства у національній валюті України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3132/20; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін; призначено підготовче засідання на "20" жовтня 2020 р. о 16:00; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ), ОСОБА_6 (РНООКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_6 ).

Разом із позовом, позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Миколаївське" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, шляхом заборони усім державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам та будь-яким іншим без виключення особам, які відповідно до законодавства мають право проводити реєстраційні дії та вносити будь-які записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи (зміни) до відомостей про юридичну особу, вносити записи про скасування записів, виключати раніше внесені записи щодо Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Миколаївське" (ідентифікаційний код юридичної особи: 00707188; місцезнаходження: 63260, Харківська область, Нововодолазький район, село Миколаївка, вул. Центральна, буд. 252), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з приписами ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. (ч.3 ст. 137 ГПК України).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, але не виключно задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення та уникнення негативних наслідків в результаті невжиття таких заходів.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Оскільки позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 р. у справі №910/1040/18.

Як вбачається, з поданих до суду позовних матеріалів, на вимогу ОСОБА_7 про виплату йому дивідендів, ТОВ СП "Миколаївське" повідомило позивача про прийняття загальними зборами учасників рішення спрямувати нерозподілений прибуток ТОВ СП "Миколаївське" за минулі роки (у тому числі роки, коли заявник був учасником товариства) на збільшення статутного капіталу товариства та про державну реєстрацію таких змін. Однак, ОСОБА_7 вважає, що рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Миколаївське" (), оформлене протоколом № 1509/20 від 15.09.2020 року, в частині збільшення статутного капіталу за рахунок нерозподіленого прибутку є незаконним, перешкоджає виплаті дивідендів позивачу, порушує його права та інтереси як учасника товариства, який вибув, а відтак, підлягає визнанню його недійсним. Позивач зазначає, що прийняття загальними зборами товариства рішення про направлення нерозподіленого прибутку на збільшення статутного капіталу при наявності рішення про направлення такого прибутку на виплату дивідендів учасникам товариства, є порушенням законних очікувань позивача щодо ефективного здійснення свого "права власності" та призводить до зловживання іншими учасниками товариства своїми правами.

Позивач вважає, що в даному випадку є доцільним застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії та вносити будь-які записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське товариство "Миколаївське", оскільки наразі наявні обгрунтовані побоювання щодо здійснення державної реєстрації як зміни складу учасників ТОВ СП "Миколаївське", так і зміни інших відомостей про юридичну особу (зокрема, в частині зменшення чи збільшення розміру статутного капіталу товариства з метою уникнення обов`язку зі сплати дивідендів заявнику чи унеможливлення такої виплати). Заявник вважає, вказаний у заяві захід забезпечення позову буде сприяти ефективному захисту його прав, а не вжиття заходу забезпечення позову може призвести до ускладнення чи навіть унеможливлення виконання рішення суду у справі щодо визнання недійним рішення загальних зборів учасників товариства та поновлення порушених прав позивача, виникнення інших спорів між позивачем та відповідачем.

В поданому позові позивач оскаржує рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Миколаївське" (), оформлене протоколом № 1509/20 від 15.09.2020 року, в частині збільшення статутного капіталу за рахунок нерозподіленого прибутку з підстав, зокрема, незаконності прийнятого рішення.

А отже, невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову, які він просить застосувати, може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що заходи, які позивач просить вжити для забезпечення його позову, відповідають вимогам щодо розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. При цьому суд враховує, що зазначений вид та спосіб забезпечення позову не є суттєвими обмеженнями для дій ТОВ СП «Миколаївське» та інших учасників судового процесу, оскільки не має наслідком повного припинення їх господарської діяльності, жодним чином не заважає веденню ними власної звичайної господарської діяльності.

Окрім того, вжиття відповідних заходів забезпечення позову не суперечить приписам частини п`ятої, десятої статті 137 ГПК України, згідно із якими не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства; зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду по даній справі, а отже наявні та достатні передбачені законом правові підстави для застосування у даній справі заходів забезпечення позову шляхом заборони усім державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам та будь-яким іншим без виключення особам, які відповідно до законодавства мають право проводити реєстраційні дії та вносити будь-які записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи (зміни) до відомостей про юридичну особу, вносити записи про скасування записів, виключати раніше внесені записи щодо Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Миколаївське" (ідентифікаційний код юридичної особи: 00707188; місцезнаходження: 63260, Харківська область, Нововодолазький район, село Миколаївка, вул. Центральна, буд. 252), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За таких обставин суд визнав заяву про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, суд не розглядає і не вирішує питань щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог. Питання обґрунтованості позовних вимог буде предметом окремого дослідження судом стадії розгляду спору по суті.

Згідно із ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи положення ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, констатує відсутність на час прийняття цієї ухвали відомостей, достатніх для припущення про ймовірність виникнення збитків осіб щодо яких вживаються заходи, та не вбачає необхідності щодо вжиття зустрічного забезпечення.

З урахуванням усіх наявних у справі станом на цей час доказів, суд не вбачає достатніх правових підстав для вжиття зустрічного забезпечення.

Разом з тим не вжиття судом зустрічного забезпечення у цій ухвалі, не виключає можливість застосування таких заходів у майбутньому за заявою заінтересованих осіб.

Суд доводить до відома сторін, що відповідно до ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 144 ГПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись статтями 136, 137, 138, 140, 145, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх. №3132/20) - задовольнити.

Заборонити усім державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам та будь-яким іншим без виключення особам, які відповідно до законодавства мають право проводити реєстраційні дії та вносити будь-які записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи (зміни) до відомостей про юридичну особу, вносити записи про скасування записів, виключати раніше внесені записи щодо Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Миколаївське" (ідентифікаційний код юридичної особи: 00707188; місцезнаходження: 63260, Харківська область, Нововодолазький район, село Миколаївка, вул. Центральна, буд. 252), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ця ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років: до 30.09.2023.

Стягувачем за цією ухвалою є - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Боржником за цією ухвалою є - Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Миколаївське" (, місцезнаходження: 63260, Харківська область, Нововодолазький район, село Миколаївка, вул. Центральна, буд. 252).

Питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу.

Згідно з приписами ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду, протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали, відповідно до ст. 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 29.09.2020.

Суддя В.В. Суслова