ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.09.2020 справа № 908/2478/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Левкут Вікторія Вікторівна, розглянувши заяву комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне об`єднання № 7» (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 11, ідентифікаційний код 05478717)

до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,)

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з орендної плати за договором №226/14 оренди нежитлового приміщення від 26.07.2002

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне об`єднання № 7» звернулося до господарського суду Запорізької області з заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 за неналежне виконання умов договору № 226/14 оренди нежитлового приміщення від 26.07.2002 на користь місцевого бюджету м. Запоріжжя заборгованість зі сплати 70 % орендної плати в розмірі 7612,38 грн. та на користь КП «Виробниче ремонтно-експлуатаційне об`єднання № 7» заборгованість зі сплати 30% орендної плати в розмірі 3813,96 грн.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2020 заяву про видачу судового наказу передано для розгляду судді Левкут В.В.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 147-149 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Пунктами 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: 1) заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно із п. 1, 13, 15 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

Таким чином, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Тобто, до юрисдикції господарського суду не віднесені спори, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, що є предметом спору, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Зі змісту заяви, поданої КП "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7", слідує, що заявник просить стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 суму, яка виникла за договором №226/14 оренди нежитлового приміщення від 26.07.2002, а саме: на користь місцевого бюджету м. Запоріжжя заборгованість зі сплати 70 % орендної плати в розмірі 7612,38 грн. та на користь КП «Виробниче ремонтно-експлуатаційне об`єднання № 7» заборгованість зі сплати 30% орендної плати в розмірі 3813,96 грн. До заяви додано копію зазначеного договору з додатками, витяг з реєстру надходжень по орендній платі ОСОБА_1 , а також розрахунки заборгованості станом на 16.09.2020 за період з 01.03.2018 по 31.08.2020 включно.

Як вбачається з договору №226/14 оренди нежитлового приміщення від 26.07.2002 цей договір укладено ОСОБА_1 як приватним підприємцем. Разом з тим, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21.05.2015 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Мончак Юрія Борисовича.

В обґрунтування звернення з даною заявою до господарського суду заявник з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 зазначив, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Суд дані доводи визнав хибними, оскільки в даному випадку у заяві про видачу судового наказу ставиться вимога про стягнення з боржника заборгованості за період, коли він вже не мав статусу суб`єкта підприємницької діяльності - з березня 2018 року, а підприємницьку діяльність припинено у травні 2015 року, тому відсутні підстави вважати, що заборгованість пов`язана з підприємницькою діяльністю боржника.

Так, зобов`язання ОСОБА_1 за договором №226/14 оренди нежитлового приміщення від 26.07.2002 не припинились, проте він відповідає за своїми зобов`язаннями як фізична особа.

Таким чином, вимоги заявника не підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно із ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає відповідний наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 грошової заборгованості з орендної плати за договором №226/14 оренди нежитлового приміщення від 26.07.2002 на підставі п. п. 4, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 148, 149, п. 4, 8 ч. 1, ч. 2 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити комунальному підприємству «Виробниче ремонтно-експлуатаційне об`єднання № 7» (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 11, ідентифікаційний код 05478717) у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) заборгованості з орендної плати за договором №226/14 оренди нежитлового приміщення від 26.07.2002.

Копію даної ухвали надіслати на адресу заявника та боржника у справі.

Звернути увагу учасників судового процесу, що з судовим рішенням можливо ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади: http://court.gov.ua/fair/sud5009/. Електронна адреса господарського суду Запорізької області: inbох@zp.arbitr.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання (ст.ст. 235, 255, 256 ГПК України). Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалу підписано 30.09.2020

Суддя В.В. Левкут