ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1335/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовомДепартамент економіки та комунального майна Харківської міської ради, 61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, код 25610834 третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Харківська міська рада, 61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, код 04059243
доТовариство з обмеженою відповідальністю "ПАРКОВИЙ-3", 61068, м. Харків, пр. Московський, 118, код 40966482
про стягнення 4 438,72 грн.
та за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКОВИЙ-3", 61068, м. Харків, пр. Московський, 118, код 40966482
доДепартаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, 61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, код 25610834
про визнання недійсним договору
за участю представників:

Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради Замніус М.В. за дов. №948/0/45-19 від 20.12.2019

Харківської міської ради - Замніус М.В. за дов. №08-21/4260/2-19 від 19.12.2019

ТОВ Парковий-3 - Шевченко С.В. за довіреністю від 27.05.2019

ВСТАНОВИВ:

Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ТОВ "ПАРКОВИЙ-3" суму основного боргу 3840 грн. за договором про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова від 02.07.2018 (укладеного на підставі рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2018 з урахуванням постанови Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 у справі №922/4247/17); 3% річних за період 13.07.2018 по 27.04.2020 у сумі 206,63 грн. і інфляційні витрати за період липень 2018 р. по березень 2020 у сумі 392,09 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2020, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом (вх. №11755 від 25.05.2020) згідно якого просить суд визнати недійсним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, визнаний укладеним рішенням господарського суду Харківської області від 28.03.2018 у справі №922/4247/17.

Харківська міська рада надала пояснення по справі вх. №10935 від 14.05.2020 в яких підтримує первісні позовні вимоги.

ТОВ "ПАРКОВИЙ-3" надано відзив на позовну заяву вх. №11754 від 25.05.2020 в якому він заперечує проти позову Департаменту.

Харківська міська рада надала заперечення на зустрічний позов вх. №12059 від 28.05.2020.

Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради надано відповідь на відзив відповідача на первісну позовну заяву вх. №12705 від 05.06.2020.

ТОВ "ПАРКОВИЙ-3" надано заперечення на відповідь позивача на відзив вх. №13945 від 19.06.2020.

Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради надано відзив на зустрічний позов відповідача вх. №14553 від 25.06.2020.

ТОВ "ПАРКОВИЙ-3" надано відповідь на відзив на зустрічний позов вх. №15429 від 06.07.2020.

Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради надано заперечення на відповідь ТОВ "ПАРКОВИЙ-3" на відзив на зустрічний позов.

Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради надано заперечення на відповідь ТОВ "ПАРКОВИЙ-3" вх. №18551.

Вказані документи долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 05.08.2020 були продовжені строки підготовчого провадження у справі на 30 днів.

06.08.2020 ТОВ "ПАРКОВИЙ-3" було подано до суду клопотання вх. №18096 від 06.08.2020 про залишення без розгляду позовної заяви Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на підставі того, що Замніус М.В., яка підписала позовну заяву не мала повноважень на таке підписання, в задоволенні якого було відмовлено ухвалою від 12.08.2020.

Ухвалою суду від 12.08.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні представники сторін погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 21.09.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд дійшов таких висновків.

Вирішуючи первісні позовні вимоги Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про стягнення з ТОВ "ПАРКОВИЙ-3" заборгованості за договором про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова від 02.07.2018, суд виходив з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. З ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та діючими законами України.

Відповідно до статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (яка діяла на момент виникнення правовідносин) замовник об`єкта будівництва зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію.

Водночас, ухилення замовника від укладення договору пайової участі до прийняття об`єкту нерухомого майна до експлуатації, є порушенням зобов`язань та вимог, які прямо передбачені Законом України Про регулювання містобудівної діяльності (далі - Закон № 3038-VI), приписи ст. 40 якого є імперативними та підлягають обов`язковому виконанню замовниками будівництва.

На виконання ч. 1 ст. 40 Закон № 3038-VI в м. Харкові, на момент виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем щодо укладення договору про пайову участь за яким виникає грошове зобов`язання, діяв Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури, затверджений рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 804, до якого внесені відповідні зміни рішенням від 22.05.2013 № 319 (далі - Порядок). Даний Порядок розміщується па сайті Харківської міської ради https : //www. city. kharkov. ua в розділі документи - рішення виконавчого комітету.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.03.2018 у справі № 922/4247/17 визнано укладеним між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради та ТОВ ПАРКОВИЙ - 3 договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції нежитлових приміщень 2-го поверху № 2-1-:-2-60 в літ. Н-6 по просп. Московському, 118, у м. Харкові. Повний текст договору наведено у резолютивній частині рішення суду:

"ДОГОВІР

про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова

м. Харків «___»________201 р.

Департамент економіки та комунального майна, іменований надалі "Департамент", в особі заступника міського голови - директора Департаменту економіки та комунального майна Фатєєва Михайла Івановича, що діє на підставі Положення про Департамент економіки та комунального майна, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 20.11.2015 року № 07/15 "Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання" з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРКОВИЙ-3" (ідент. код 40966482) в особі __________, що діє на підставі _________, іменоване надалі "Замовник", на виконання Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 09.11.2011 р. № 804 (із змінами), уклали цей договір про наступне.

1. Предмет договору

1.1. Цей договір регулює взаємовідносини між сторонами щодо пайової участі "Замовника" у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції нежитлових приміщень 2-го поверху № 2-1-:-2-60 в літ. "Н-6" по просп. Московському, 118 у м. Харкові

2. Обов`язки сторін

2.1. "Замовник":

2.1.1."Здійснює перерахування до бюджету м. Харкова (код платежу - 24170000, рахунок - 0002, МФО - 851011, код ЄДРПОУ - 37999649, банк - ГУДКСУ у Харківській області, одержувач - УДКСУ у місті Харкові Харківської області) коштів у розмірі 4224,00 грн. (чотири тисячi двiстi двадцять чотири гривні).

2.1.2. Сплачує пайовий внесок в повній сумі єдиним платежем або частинами протягом десяти календарних днів з дня укладання даного договору.

2.2. "Департамент":

2.2.1. На запит "Замовника" надає лист про підтвердження факту повної сплати пайового внеску після остаточного розрахунку по укладеним договорам про пайову участь на підставі даних Департаменту бюджету і фінансів Харківської міської ради.

3. Відповідальність сторін

3.1. У разі невиконання або неналежного виконання "Замовником" обов`язків, передбачених п. 2.1. цього договору, "Замовник" сплачує до бюджету міста Харкова штраф у розмірі 25% від суми не перерахованих коштів у визначений термін.

4. Час та дія договору

4.1. Договір набуває чинності з часу підписання сторонами або набрання чинності судового рішення щодо укладання цього договору, та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором.

5. Зміна та розірвання договору

5.1. Зміна та розірвання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

5.2. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

5.3. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

5.4. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

5.5. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішення, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

6. Особливі умови

6.1. З питань, не передбачених цим договором, сторони керуються чинним законодавством України.

6.2. Умови договору можуть бути змінені або доповнені тільки з письмової згоди сторін і оформляються додатковою угодою до договору.

6.3. У випадку реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) будь-якої із сторін цього договору, права і зобов`язання на виконання умов договору переходять до правонаступників.

6.4. У разі зміни власника нерухомого майно, зазначеного в п. 1.1. договору, права та обов`язки щодо виконання умов договору переходять до нового власника.

6.5.Спори, що виникають між сторонами, при виконанні або розірванні договору, вирішуються у судовому порядку.

6.6. Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє до моменту остаточного виконання сторонами своїх обов`язків за договором.

6.7. Цей договір складений у 2-х примірниках, які мають силу оригіналу.

7. Адреса та реквізити сторін

Від "Департаменту" Від "Замовника"

Заступник міського голови- Товариство з обмеженою відповідальністю

директор Департаменту "Парковий -3"

економіки та комунального

майна Харківської міської ради

___________________М.І.Фатєєв _______________________ ПІБ

МП МП

61003, м. Харків, м-н Конституції, 7 61068, м. Харків, просп. Московський, 118

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2018 у справі №922/4247/17 змінено в частині пп. 2.1.1 п. 2 розділу 2 Договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова щодо визначення розміру пайової участі.

Викладено пп. 2.1.1 п. 2 розділу 2 Договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова в наступній редакції:

« 2.1.1. Здійснює перерахування до бюджету м. Харкова (код платежу - 24170000, рахунок - 0002, МФО - 851011, код ЄДРПОУ - 37999649, банк - ГУДКСУ у Харківській області, одержувач - УДКСУ у місті Харкові Харківської області) коштів у розмірі 3840,00 грн (три тисячі вісімсот сорок гривень).».

В іншій частині рішення залишено без змін.

Згідно з п. 9 ст. 238 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Згідно ч. 2 ст. 187 ГК України день набрання чинності рішення суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Також, пунктом 5.1.1 Порядку визначено, що день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Таким чином, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, текст якого наведено у резолютивній частині рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2018 з урахуванням постанови Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 у справі № 922/4247/17, вважається укладеним 02.07.2018 року.

Отже, рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2018 з урахуванням постанови Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 у справі № 922/4247/17 підлягає для відповідача обов`язковому виконанню.

Так, згідно н.2.1.1. Договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, загальна сума пайового внеску, що підлягає перерахуванню Товариством з обмеженою відповідальністю ПАРКОВИЙ-З до бюджету м. Харкова складає 3 840,00 грн.

Відповідно до п. 2.1.2 Договору ТОВ ПАРКОВИЙ - 3, як замовник, сплачує пайовий внесок в повній сумі єдиним платежем або частинами протягом десяти календарних днів з дня укладання даного Договору.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір с обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо.) або с триматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Крім того, згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ ПАРКОВИЙ-3 не перерахувало до бюджету м. Харкова пайовий внесок у визначений договором строк, що підтверджується інформацією Департаменту бюджету і фінансів Харківської міської ради від 15.04.2020 №8- 07/79.

ТОВ ПАРКОВИЙ-3, також, не спростовані ці обставини та не надані суду докази сплати пайового внеску до бюджету м. Харкова.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за наявності встановленого факту несвоєчасної сплати ТОВ ПАРКОВИЙ-3 пайового внеску у визначений договором строк, позивачем було нараховано до стягнення 206,63 грн 3% річних та 392,09 грн інфляційних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таку правову позицію висвітлено у постанові Верховного Суду України від 23.01.2012 у справі № 37/64.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що ТОВ ПАРКОВИЙ-3 в установленому порядку обставини, які повідомлені Департаментом не спростував, суд, перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційних, дійшов висновку, що первісні позовні вимоги Департаменту обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заперечень ТОВ ПАРКОВИЙ-3, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Відповідно до пп. 7 п а ч. 7 ст. 27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності до участі в комплексному соціально-економічному розвитку сіл, селищ, міст, координація цієї роботи на відповідній території.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти.

Відповідно до положень статті 71 Бюджетного кодексу України надходження бюджету розвитку місцевих бюджетів включають кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, отримані відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI.

Регулювання бюджетних відносин та формування доходної частини місцевого бюджету здійснюється усіма уповноваженими на те виконавчими органами рад у відповідності до норм Бюджетного, Податкового кодексів, у тому числі щорічних рішень Харківської міської ради про затвердження бюджету міста Харкова на кожний наступний рік.

Ураховуючи неведене, позивачем дотримані усі норми законодавства для укладення договору про пайову участь, вимог до визначення умов перерахування коштів пайової участі до відповідного місцевого бюджету та захисту порушеного права, як сторони за договором про пайову участь, шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача у зв`язку з не виконанням ним договірних відносин з пайової участі.

Згідно ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Діями ТОВ "Парковий-3" щодо невиконання договірних зобов`язань визначених у Договорі про пайову участь порушуються права позивача на отримання коштів пайової участі до бюджету м. Харкова, які мають бути використані на розвиток інфраструктури м. Харкова.

Також, суд зазначає, що доводи відповідача щодо односторонньої зміни позивачем змісту договору є надуманими, такими, що не спростовують позовні вимоги позивача та не звільняють відповідача від виконання ним договірних зобов`язань, виходячи з наступного.

Відповідач жодним чином не спростовує, що від є стороною за договором про пайову участь про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, укладеним у судовому порядку на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2018 у справі № 922/4247/17.

Позовні вимоги позивача у справі № 922/1335/20 стосуються саме предмету договору, укладеного за результатами розгляду справи № 922/4247/17.

Прохальна частина позовних вимог у справі, що розглядається містить наявну сумі розміру пайової участі у розмірі 3840 грн, яка також зазначена у пп. 2.1.1 п. 2 розділу 2 Договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, в редакції постанови Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 у справі №922/4247/17.

Позивач зазначає банківські актуальні реквізити, які діють на дату подання позову.

Позивач не змінював односторонньо умови укладеного договору.

З відзиву відповідача взагалі не вбачається у чому полягають односторонні зміни позивача умов договору, який вигляд вони мають та чого вони стосуються.

Пред`явлення до відповідача, як боржника, вимог з виконання ним договірного обов`язку шляхом стягнення до бюджету міста Харкова відповідного боргу узгоджується з правовими нормами, які регулюють виконання договірних відносин.

Статтею 145 Конституції України та ст. 4 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні встановлено, що одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Згідно статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Враховуючи викладене, Департаментом, без порушень законодавчих норм, викладені у позовній заяві вимоги щодо предмету спору та їх обґрунтування. Відповідач жодним чином не спростовує існуючими та діючими аргументами та доказами не виконання ним договірного зобов`язання за укладеним, у судовому порядку по справі №922/4247/17, договором про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

За таких обставин, суд не приймає доводи ТОВ "Парковий-3", викладені у відзиві на позовну заяву.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ТОВ "ПАРКОВИЙ-3" до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання недійсним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова від 02.07.2018, суд виходив з наступного.

Статтею 8 Господарського кодексу України визначено порядок участі держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в господарській діяльності згідно положень якої держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб`єктами господарювання.

Рішення органів державної влади та органів місцевого самоврядування з фінансових питань, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів, а також з адміністративних та інших відносин управління, крім організаційно-господарських, в яких орган державної влади або орган місцевого самоврядування є суб`єктом, наділеним господарською компетенцією, приймаються від імені цього органу і в межах його владних повноважень.

Господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи. Безпосередня участь держави, органів державної влади та органів місцевого самоврядування у господарській діяльності може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 23 Господарського кодексу України, органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб`єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування та іншими законами, що передбачають особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, іншими законами. Органи місцевого самоврядування можуть здійснювати щодо суб`єктів господарювання також окремі повноваження органів виконавчої влади, надані їм законом.

Відносини органів місцевого самоврядування з суб`єктами господарювання у випадках, передбачених законом, можуть здійснюватися також на договірних засадах.

У відповідності зі ст. ст. 173, 175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтями 179, 180 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з ч. З ст.179 Господарського кодексу України ( далі - ГК України) укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, зокрема, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання.

Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Ухилення замовника від укладення договору пайової участі до прийняття об`єкту нерухомого майна до експлуатації, є порушенням зобов`язання яке прямо передбачене чинним законодавством.

Оскільки згідно положень ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності" (яка діяла на момент виникнення правовідносин щодо сплати коштів пайової участі) пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова, зобов`язання з пайової участі є грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних відносин.

Відповідно до доходної частини бюджету міста Харкова джерелами формування спеціального фонду бюджету міста Харкова є: надходження бюджету розвитку бюджету міста Харкова, що визначені частиною першою етапі 71 Бюджетного кодексу України та включають відповідно кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, отримані відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. З ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та діючими законами України.

Відповідно до статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (яка діяла на момент виникнення правовідносин) замовник об`єкта будівництва зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об`єкта

Водночас, ухилення замовника від укладення договору пайової участі до прийняття об`єкту нерухомого майна до експлуатації, є порушенням зобов`язань та вимог, які прямо передбачені Законом України Про регулювання містобудівної діяльності (далі - Закон № 3038-VI), приписи ст. 40 якого є імперативними та підлягають обов`язковому виконанню замовниками будівництва.

На виконання ч. 1 ст. 40 Закон № 3038-VI в м. Харкові, на момент виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем щодо укладення договору про пайову участь за яким виникає грошове зобов`язання, діяв Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури, затверджений рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 804, до якого внесені відповідні зміни рішенням від 22.05.2013 № 319.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.03.2018 у справі № 922/4247/17 визнано укладеним між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради та ТОВ ПАРКОВИЙ - 3 договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції нежитлових приміщень 2-го поверху № 2-1-:-2-60 в літ. Н-6 по пр. Московському, 118, у м. Харкові.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2018 у справі №922/4247/17 змінено в частині пп. 2.1.1 п. 2 розділу 2 Договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова щодо визначення розміру пайової участі.

Згідно з п. 9 ст. 238 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Згідно ч. 2 ст. 187 ГК України день набрання чинності рішення суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Також, пунктом 5.1.1 Порядку визначено, що день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Таким чином, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, текст якого наведено у резолютивній частині рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2018 з урахуванням постанови Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 у справі № 922/3627/18, вважається укладеним 02.07.2018 року.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, в цивільно правових відносинах діє презумпція правомірності правочину.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, тобто: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що свідчили б про наявність впливу з боку органу місцевого самоврядування до позивача щодо укладення договору про пайову участь останнього у створені та розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова.

При цьому, судом враховується обов`язок відповідача приймати участь у створені та розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який передбачений Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Оскаржуваний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, текст якого наведено у резолютивній частині рішення Господарського суду Харківської області від 28.03.2018 з урахуванням постанови Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 у справі № 922/4247/17, вважається укладеним 02.07.2018 року.

Умови спірного договору відповідають вимогам закону, в тому числі й ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції на момент визнання договору укладеним)", а саме містять істотні умови договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, якими є: розмір пайової участі, строк (графік) сплати пайової участі, відповідальність сторін.

Пунктом 3.1 договору про пайову участь передбачено відповідальність сторін. Так, у разі невиконання або неналежного виконання "Замовником" обов`язків, передбачених п. 2.1. цього договору, "Замовник" сплачує до бюджету м. Харкова штраф у розмірі 25 % від суми не перерахованих коштів у визначений термін.

Дане положення Договору про пайову участь відповідає умовам Типового договору про пайову участь замовника у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 22.05.2013 №319.

Положення типового договору відповідають нормам Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні та Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 № 804 (із змінами згідно рішення від 22.05.2013 № 319) та вимогам Цивільного кодексу України. Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Питання щодо законності положень Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова затвердженого рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 № 804 (в редакції зі змінами та доповненнями внесеними рішенням від 22.05.2013 № 319) вимогам ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності розглядалося в порядку адміністративного судочинства Окружним адміністративним судом м. Києва.

За результатами розгляду справи № 826/1315/17 прийнято рішення від 12.04.2018 (рішення не оскаржено та набуло законної сили) про відмову у задоволені адміністративного позову про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправним рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 № 804 (в редакції зі змінами та доповненнями внесеними рішенням від 22.05.2013 № 319) Про затвердження Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Крім того, в даному договорі також визначено строк (графік) сплати пайової участі. Так, згідно пункту 2.1.2 договору, відповідач сплачує пайовий внесок в повній сумі єдиним платежем або частинами протягом десяти календарних днів з дня укладання даного договору.

Розмір пайової участі визначено ж у Постанові Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 у справі № 922/4247/17.

Враховуючи викладене, вимоги ТОВ "Парковий-3" за зустрічним позовом є необґрунтованими, не підтвердженими обставинами справи, заявлені на вільному тлумаченні норм законодавства.

Таким чином, виходячи з меж заявлених зустрічних позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Також суд має вирішити питання розподілу та стягнення судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Таким чином, судові витрати, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на ТОВ "Парковий-3"

Керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 130, 185, ст. ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКОВИЙ-3" (61068, м. Харків, пр. Московський, 118, код 40966482) до бюджету міста Харкова (код платежу - 24170000, рахунок № UA0020002, , банк Казначейство України (ЕАП), одержувач - УК у м. Харкові) суму основного боргу в розмірі 3 840,00 грн. за договором про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова від 02.07.2018; 3% річних за період 13.07.2018 по 27.04.2020 у сумі 206,63 грн. і інфляційні витрати за період липень 2018 р. по березень 2020 у сумі 392,09 грн.

Судові витрати позивача за первісним позовом покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРКОВИЙ-3"

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКОВИЙ-3" (61068, м. Харків, пр. Московський, 118, код 40966482) на користь Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, код 25610834) 2 102,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРКОВИЙ-3" відмовити.

Судові витрати відповідача, пов`язані з розглядом зустрічного позову залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРКОВИЙ-3".

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) - Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, код 25610834).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Харківська міська рада (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, код 04059243).

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРКОВИЙ-3" (61068, м. Харків, пр. Московський, 118, код 40966482).

Повне рішення складено "30" вересня 2020 р.

Суддя С.А. Прохоров