ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року м. Дніпро Справа № 904/1707/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач),

судді Парусніков Ю.Б., Чередко А.Є.,

секретар Манчік О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020р. (повний текст підписано 22.07.2020р.)

у справі № 904/1707/20 (суддя - Назаренко Н.Г., м. Дніпро)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер", м. Дніпро

про стягнення 3 352 934,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020р. у даній справі відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" про стягнення 3 352 934,09 грн. за договором поставки.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що прострочення боржника відсутнє, оскільки позивач, звертаючись з позовом про стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором, доказів звернення до останнього з вимогою про поставку товару суду не надав.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020р., позовні вимоги задовольнити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" грошові кошти в розмірі 3 352 934,09 грн., з яких 3 046 159,30 грн. - сума попередньої оплати, яка підлягає поверненню, 126 137,54 грн. - проценти за користування чужими коштами, 180 637,25 грн. - інфляційні втрати, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у справі.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що місцевий господарський суд при винесенні рішення від 13.07.2020р. невірно застосував до спірних правовідносин ст. ст. 663, 693 ЦК України та не застосував до цих правовідносин ст. ст. 251-252, 254, 665 ЦК України, тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно п. 9.2 договору, він набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом календарного року, фактично припиняє свою дію після повного розрахунку і виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору. Відповідно до ч.1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Натомість, в даному випадку сторони погодили строк, протягом якого вони зобов`язалися виконати свої зобов`язання по договору протягом 2018р., останній день дії договору - 31 грудня 2018р.. Позивач свої зобов`язання виконав, здійснивши 100 % попередню оплату (п. 3.1. договору), а відповідач порушив свої зобов`язання та в строк до 31 грудня 2018р. не поставив оплачений товар. Зважаючи на невиконання відповідачем протягом строку, встановленого договором (до 31 грудня 2018р.), зобов`язань щодо поставки товару, позивач на підставі ч. 1 ст. 665 ЦК України відмовився від договору та вимагає повернення суми попередньої оплати.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2020р. (головуючий суддя - Вечірко І.О., Кузнецов В.О., Чередко А.Є.) відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 23.09.2020р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2020р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 30.09.2020 року.

Через неможливість судді Кузнецова В.О. продовжувати розгляд апеляційної скарги у зв`язку із перебуванням у відпустці, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені законом, розпорядженням керівника апарату суду від 29.09.2020р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів, за результатами якої для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Парусніков Ю.Б., Чередко А.Є.

В судовому засіданні 30.09.2020р. представник позивача надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги, а представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

03.01.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євро Труб Полімер" (надалі - продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" (надалі - покупець) уклали договір № 030118 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору продавець зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця товар, а покупець - прийняти товар та оплачувати продавцю його вартість в порядку та в строки, передбачені цим договором.

У відповідності до п. 1.2. договору, асортимент, кількість, місце та строк поставки товару вказується в узгоджених сторонами рахунках та/або специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно з п. 1.3. договору, оплата покупцем здійснюється за узгодженими цінами, з урахуванням ПДВ, у відповідності з рахунками-фактурами та видатковими накладними, в яких міститься повна інформація про товар (назва, кількість, ціна за одиницю, загальна сума).

Відповідно до п. 2.1 договору, товар відвантажується продавцем покупцю за погодженими цінами, зазначеними по кожному виду продукції в рахунках/специфікаціях до цього договору.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що ціна договору визначається як сумарна вартість партій товару, переданих у власність покупця згідно товарно-супровідних документів протягом терміну дії даного договору.

У відповідності до п. 3.1. договору, ціна на товар вказується в узгоджених сторонами рахунках та/або специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору. Сторонами досягнуто домовленості, що покупець здійснює оплату в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів у національний валюті на поточний рахунок продавця у 100% розмірі, якщо інше не передбачено в рахунках, які є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно з п. 3.2. договору, днем платежу вважається день надходження грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Товар за цим договором, передається у власність покупця на умовах EXW згідно з "Інкотермс" (в редакції 2010 року), за адресою: м. Херсон, Миколаївське шосе 5 км. Перехід ризиків випадкової втрати і ушкодження товару переходить до покупця з моменту отримання товару від продавця і підписання товарно-супровідних документів (перехід права власності на товар). Датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної (п.п. 4.6., 4.7. договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом календарного року, фактично припиняє свою дію після повного розрахунку і виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору (п. 9.2. договору).

Відповідачем 03.01.2018р. виставлено рахунок на оплату № 1 на суму 3 827 498,40 грн. за поставку труби поліетиленової в асортименті у кількості 3 620 м. (а. с. 28).

Позивачем здійснено оплату вказаного рахунку на суму 3 827 498,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1549 від 03.01.2018р. на суму 1 327 498,40 грн., № 1551 від 04.01.2018р. на суму 1 250 000,00 грн., № 1553 від 05.01.2018р. на суму 1 250 000,00 грн. (а. с. 29-31).

Відповідачем 24.10.2018р. здійснено поставку товару на суму 781 339,19 грн., що підтверджується видатковою накладною № 628 від 24.10.2018р. (а. с. 32).

Як вбачається з матеріалів справи в подальшому поставок не відбувалось, у зв`язку з чим, не поставлено товар на загальну суму 3 046 159,30 грн.

Позивач на адресу відповідача направив лист № 04/10-1 від 04.10.2019р. щодо повернення частини попередньої оплати (а. с. 34).

Відповідач відповіді на лист не надав, суму попередньої оплати не повернув.

25.11.2019р. позивач направив на адресу відповідача вимогу № 85 про сплату боргу, в якій просив протягом семи банківських днів з дня отримання цієї вимоги повернути суму передоплати (а. с. 35-37).

Відповідач відповіді на вимогу також не надав, суму передоплати не повернув.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з позовною заявою про повернення суми передоплати за непоставлений товар у розмірі 3 046 159,30 грн., 126 137,54 грн. - 3% річних, 180 637,25 грн. - інфляційних втрат.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

За своєю правовою природою договір № 030118 є договором поставки, правовідносини за яким регулюються параграфом 3 глави 54 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

З п. 4.6 договору вбачається, що сторони погодили поставку товару на умовах EXW згідно з правилами Інкотермс (в редакції 2010 року), за адресою: м. Херсон, Миколаївське шосе 5 км. Перехід ризиків випадкової втрати і ушкодження товару переходить до покупця з моменту отримання товару від продавця і підписання товарно-супровідних документів (перехід права власності на товар). (п. 4.6.Договору).

Умови EXW згідно з Інкотермс означають (англ. ex works, франко-склад, франко-завод).

"Самовивіз" або категорія перевезень, де точкою франко, тобто місцем переходу відповідальності від постачальника до одержувача, є безпосередньо склад продавця.

Франко-склад значить, що, згідно з базисом поставки, право власності на товар переходить від продавця до покупця вже на складі (фабриці, заводі, іншій торговій точці).

Тобто, продавець зобов`язаний в обумовлену дату або в межах обумовленого строку надати не відвантажений в будь-який транспортний засіб товар у розпорядження покупця в названому місці поставки. При відсутності в договорі таких вказівок, продавець зобов`язаний здійснити поставку в звичайні для постачання аналогічних товарів місце і терміни. Якщо сторони не узгодили конкретної точки в межах названого місця поставки, і наявні декілька, то продавець може вибрати найбільш підходящий для нього пункт в місці поставки (А.4)

Продавець зобов`язаний повідомити покупця достатнім чином про дату і місце, коли і де товар буде наданий у його розпорядження. (А.7.)

Якщо покупець має право визначати дату у рамках погодженого періоду та/або місце прийняття товару, то він зобов`язаний направити продавцю необхідне повідомлення щодо цього (Б.7.)

Таким чином, умовами договору сторони погодили, що поставка товару відбувається на складі продавця.

При цьому, з умов договору вбачається, що асортимент, кількість, місце та строки поставки товару повинні вказуватися в узгоджених рахунках та/або специфікаціях (п. 1.2 договору).

В рахунку на оплату № 1 від 03.01.2018р. строк поставки товару не визначений, специфікації до договору, за твердженням сторін, не укладалися, строки поставки також не визначено.

Згідно зі ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

З ч. 2 ст. 693 ЦК України вбачається, що в разі, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Вищевикладене свідчить про те, що у покупця право вимагати передачі оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (на його розсуд) виникає одночасно зі спливом встановленого договором строку для передачі товару.

Оскільки сторонами спірних правовідносин строк поставки товару в договорі не визначений, з огляду на приписи ст. 530 ЦК України, товар має бути поставлений протягом 7 днів з моменту отримання вимоги.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач не звертався до відповідача з вимогою про поставку товару, не заявляв про наявність перешкод для отримання товару на складі відповідача, натомість відповідач направляв позивачу повідомлення про необхідність негайного отримання товару, про що свідчить, зокрема його лист № 37 від 04.10.2019р.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором бо законом.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч. 3 ст. 612 ЦК України).

Позивач, звертаючись з даним позовом про стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором, доказів звернення до останнього з вимогою про поставку товару суду не надав, отже, прострочення боржника відсутнє.

Таким чином, вимога позивача про повернення попередньої оплати фактично є повідомленням про односторонню відмову від договору, що прямо вбачається з аналізу її змісту.

Посилання позивача на той факт, що договір № 030118 припинив свою дію 31.12.2018р. і з цього часу припинилися зобов`язання сторін є необґрунтованими, оскільки відповідно до приписів п. 9.2 договору він припиняє свою дію після повного розрахунку і виконання сторонами своїх зобов`язань по договору. В силу приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3 046 159,30 грн. попередньої оплати.

Зважаючи на відмову у стягненні основного боргу, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив і у стягненні 3 % річних у сумі 126 137,54 грн. та інфляційних втрат в сумі 180 637,25 грн., нарахованих в зв`язку з простроченням виконання зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Звертаючись із апеляційною скаргою, позивач не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

На підставі викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що місцевим господарським судом повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газфаєр Інвест" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020р. у справі № 904/1707/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено - 05.10.2020р.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ Ю.Б. Парусніков

Суддя _________________ А.Є. Чередко