номер провадження справи 17/26/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2020 Справа № 908/478/20
м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л. розглянувши матеріали справи
за позовною заявою: Міністерства оборони України, 03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, буд. 6

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю МІК ТРЕЙДОПТ, 69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 4

про стягнення 10 712,16 грн.

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Міністерство оборони України звернулось до гГосподарського суду Запорізької області із позовною заявою б/н та дати про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю МІК ТРЕЙДОПТ (ТОВ МІК ТРЕЙДОПТ) пені у розмірі 10 712,16 грн. за порушення умов договору від 14.02.19 № 286/3/19/6.

Позовна заява обґрунтована приписами ст. ст. 11, 509, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст. ст. 193, ч. 2 ст. 218, 230, 231 ГК України, п. п. 1.1., 6.3.1., 7.3.3., 7.3.4. договору від 14.02.19 № 286/3/19/6 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служи (за кошти Державного бюджету України), а також порушенням ТОВ МІК ТРЕЙДОПТ строків постачання Міністерству оборони України товару.

25.02.20 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 02.03.20 судом прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у господарській справі № 908/478/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

Наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується, що позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі № 908/478/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи, а саме позивачем копію ухвали від 02.03.20 по цій справі отримано10.03.20, а відповідачем - 25.03.20.

23.03.20 на адресу суду від позивача на виконання ухвали суду від 02.03.20 надані до матеріалів справи належним чином засвідчені копії документів, а саме: додаткової угоди № 1 від 16.12.19, договору від 14.02.19 №286/3/19/6 з додатками, рахунку-фактури від 23.04.19 № СФ-0410/05, видаткової накладної від 23.04.19 №РФ-0410/05, акту № 1 приймального контролю товару за якістю від 23.04.19, оголошення від 17.04.19 №1, повідомлення-підтвердження від 23.04.19 № 196 та претензії від 13.11.19 № 286/8/7014.

08.04.20 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання від 07.04.20 про зупинення провадження у справі № 908/478/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/11885/19.

Розглянувши клопотання відповідача від 07.04.20 про зупинення провадження у справі № 908/478/20, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з того, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.19 у справі № 910/11885/19, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.20 у справі № 910/11885/19, відповідно до положень ст. 241 ГПК України набрало законної сили 24.06.20.

Відповідно до вимог ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.2 ст. 252 ГПК України).

Згідно із ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

З огляду на викладене, враховуючи, що сторони по цій справі належним чином повідомлені про відкриття провадження по справі № 908/478/20, що відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, суд дійшов висновку про наявність підстав для вирішення спору у справі за наявними матеріалами.

Спір у цій справі розглянуто у межах строку визначеного ст. 248 ГПК України, з урахуванням: змін до ГПК України внесених Законом України № 540-IX від 30.03.20, який набрав чинності 02.04.20; Закону України від 18.06.20 № 731-IX, який набрав чинності 17.07.20; постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.20 № 211 (із змінами), від 20.05.20 № 392 (із змінами) та від 22 липня 2020 р. № 641.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

14.02.19, відповідно до рішення тендерного комітету Міністерства оборони України (протокол від 31.01.19 № 75/11/11), між Міністерством оборони України (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" (Постачальник), укладено договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/19/6 (далі - договір), за умовами якого (п.1.1.) постачальник зобов`язується у 2019 році поставити індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Штани костюму літнього польового з тканини тип 4, клас 7) (лот 3. Військова уніформа (35811300-5) (Штани костюму літнього польового з тканини тип 4, клас 7) (далі - товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни) вказані у цьому договорі.

Пунктом 1.2 договору визначено, що номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються нижчевикладеною специфікацією: найменування товару - військова уніформа (35811300-5) Штани костюму літнього польового з тканини тип 4, клас 7); перелік нормативних документів (стандарти, технічні умови, технічні специфікації, технічні описи), що встановлюють основні вимоги до товару - відповідність ТУ У 14.1-8:2015, повідомлення про зміни №3 та відповідність зразку-еталону; строки (терміни) постачання 10 000 шт товару загальною вартістю (з врахув. марк., тари (упак) вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ) - 3719500,00 грн. - 60 календарних днів з дати укладення договору (в термін до 14.04.19 включно); строки (терміни) постачання 10 000 шт. товару загальною вартістю (з врахув. марк., тари (упак) вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ) - 3719500,00 грн. - 150 календарних днів з дати укладення договору (в термін до 13.07.2019 включно); Ціна товару без ПДВ - 7439000,00; Крім того ПДВ - 1487800,00 грн.; Ціна товару з ПДВ - 8926800,00 грн.

Пунктом 1.5 договору закріплено, що товар постачається на об`єднані центри забезпечення після приймального контрою (якості) представниками Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України (далі - представник замовника).

Відповідно до п. 1.6 договору, товар постачається партіями, які формуються відповідно до рознарядки Міністерства оборони України, які є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно з п. 3.2. договору, ціна за договором коригується у порядку визначеному у статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Пунктом 5.1 договору передбачено, що товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року згідно з положеннями Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Строк поставки товару буде визначений в специфікації договору (п. 1.2).

Пунктом 5.3 договору визначено, що датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару.

Відповідно до п. 6.3.1 договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

У п. 7.1 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Відповідно до п. 8.1 договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Згідно з п. 8.2 договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ - сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами (п. 8.3 договору).

Відповідно до п. 11.5 договору, зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки у письмовій формі шляхом укладення відповідних додаткових угод (крім випадків передбачених п. 6.2.4. договору), які будуть додаватись до тексу цього договору як невід`ємні його частини.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.03.20 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 10.1 договору у редакції Додаткової угоди від 16.12.19 № 1).

Вбачається, що на виконання умов договору від 14.02.19 № 286/3/19/6 відповідачем 23.04.19 поставлено, а уповноваженою особою Міністерства оборони України на складі в/ч НОМЕР_1 (46 ОЦЗ) м. Одеса за рознарядкою Міністерства оборони України №286/3/19/6 від 14.02.19 прийнято військову уніформу (35811300-5) (штани костюму літнього польового з тканини тип 4, клас 7) кількістю 3000 шт. на загальну суму 1339020,00 грн. з ПДВ, що підтверджується наявними у матеріалах справи належним чином засвідченими копіями наступних документів: рахунку-фактуру від 23.04.19 № СФ-0410/05, видаткової накладної від 23.04.19 №РФ-0410/05, актом № 1 приймального контролю товару за якістю від 23.04.19.

Посилаючись на порушення ТОВ МІК ТРЕЙДОПТ строків виконання зобов`язання з поставки товару кількістю 3000 шт. на загальну суму 1339020,00 грн. за договором від 14.02.19 № 286/3/19/6 позивачем пред`явлені позовні вимоги до відповідача про стягнення 10 712,16 грн. пені.

Розглядаючи спір по цій справі по суті спору суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За змістом положень ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення наведено у статтях 525, 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 ст. 612 ЦК України).

Як свідчать наявні у матеріалах справи докази (видаткова накладна від 23.04.19 №РФ-0410/05, акт № 1 приймального контролю товару за якістю від 23.04.19), зобов`язання щодо поставки 3000 одиниць військової уніформи на загальну суму 1339020,00 грн. відповідачем виконано із порушенням строку, встановленого п. 1.2. договору від 14.02.19 № 286/3/19/6, а саме прострочено поставку на 8 днів (період прострочення 15.04.19 по 22.04.19).

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 1 і ч. 2 ст. 217 ГК України). Штрафними санкціями (ч. 1 ст. 230 ГК України) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Приписами ч. 1 ст. 199 ГК України передбачено, що виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень ч. 1 ст. 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.

Частиною 2 цієї статті визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений ст. 627 ЦК України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені ч. 1 ст. 546 ЦК України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

Частиною 1 ст. 216 ГК України закріплено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України.

Судом враховано, що для договірної практики та практики правозастосування сама лише назва тієї чи іншої санкції, вжита в тексті договору, практичного значення не має. У такому випадку, слід виходити з мети встановлення у законі відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді штрафної санкції забезпечення належного виконання зобов`язання.

У абзаці 3 ч. 2 ст. 231 ГК України закріплено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 7.3. договору передбачено види порушень та санкції за них.

Зокрема, згідно з підпунктом 7.3.4. п. 7.3. договору, за порушення строків виконання зобов`язання Постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 % від вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості Договору.

Отже, позивач відповідно до умов договору і положень чинного законодавства має право на застосування штрафних санкцій до відповідача у зв`язку з порушенням останнім строку виконання господарського зобов`язання (поставки товару).

Судом враховано, що відповідачем відзиву на позовну заяву до суду не подано, як і доказів, які підтверджують наявність обставин непереборної сили або неконтрольованої перешкоди, як підстави для звільнення від відповідальності за прострочення виконання господарського зобов`язання за договором від 14.02.19 № 286/3/19/6.

Також, при вирішення спору у цій справі за № 908/478/20 судом прийнято до уваги те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 27.11.19 у справі №910/11885/19 (залишено без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.20 у справі № 910/11885/19, та набрало законної сили 24.06.20) відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «МІК ТРЕЙДОПТ» до Міністерства оборони України про внесення змін до договору №286/3/19/6 від 14.02.19 щодо продовження строків поставки, а саме: п.1.2 розділу І "Предмет договору". Зокрема, суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.19 у справі №910/11885/19 зазначив, що є обґрунтованим висновок місцевого господарського суду з посиланням на положення статей 42, 96 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України про те, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, тому, укладаючи спірний договір зі строком поставки товару до 14.04.19 (включно), ТОВ «МІК ТРЕЙДОПТ» повинен був розумно оцінити вказану обставину, можливість вчасного виконання договору, ризики та негативні наслідки для себе та контрагента по договору, у зв`язку з невиконанням зобов`язань у строк. При цьому наведені ТОВ «МІК ТРЕЙДОПТ» підстави для внесення змін до договору за своєю природою не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язань за договором, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності.

З урахуванням викладеного, перевіривши наданий до позовної заяви розрахунок пені за порушення умов договору від 14.02.19 № 286/3/19/6, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені в загальній сумі 10 712,16 грн. за загальний період прострочення поставки відповідачем товару на суму 1339020,00 грн. з 15.04.19 по 22.04.19 (8 днів).

Як наслідок, судом задовольняються позовні вимоги Міністерства оборони України до ТОВ МІК ТРЕЙДОПТ про стягнення 10 712,16 грн. пені за порушення господарського зобов`язання за договором від 14.02.19 № 286/3/19/6.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2102,00 грн. судом покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 7, 11, 13, 14, 15, 24, 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, главою 10 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю МІК ТРЕЙДОПТ (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 4, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ) - 10 712 (десять тисяч сімсот дванадцять) грн. 16 коп. пені та 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та пп. 17.5. п. 1 Розділу XI «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

Повне рішення складено 28.09.20

Суддя В.Л. Корсун