ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2020 р. Справа № 910/18415/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Горбунової М.Є.

за участю представників сторін:

від позивача: Горобець Д.Г.

від відповідача: Ананійчук О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 (повний текст складено та підписано 17.06.2020) (суддя Турчин С.О.)

у справі № 910/18415/19 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті"

до Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті" (далі - ТОВ "Лайк Сіті", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк", відповідач) про визнання недійсним кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що кредитний договір № 4Л16089Г від 20.10.2016 укладений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки вчинений під впливом введення в оману.

3. Позивач зазначив, що відповідач, як недобросовісна сторона правочину, навмисно з метою виконання трансформації (реструктуризації) кредитного портфеля, ініційованої Національним банком України, ввів в оману ТОВ "Лайк Сіті" про існування у Банку договорів, укладених для забезпечення права вимоги за кредитними зобов`язаннями боржників - Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп", Товариства з обмеженою відповідальністю "Реал-Стандарт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаборіс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Церіс", у розмірі, що суттєво перевищує розмір заборгованості за кредитом, та спонукав ТОВ "Лайк Сіті" до укладення з Банком пов`язаних між собою кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 та договорів поруки.

4. Як вказав позивач, укладення спірного договору позивачем було направлено на залучення коштів для погашення зобов`язань "старих" боржників Банку в рамках реалізації Плану "трансформації" кредитного портфеля Банку, ініційованого Національним банком України, для набуття права власності на активи, що забезпечували зобов`язання "старих" боржників перед Банком.

5. За твердженням позивача, ТОВ "Лайк Сіті" як поручитель виконало зобов`язання "старих" боржників з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, проте відповідач в порушення умов договорів поруки не надав документи для звернення стягнення на активи третіх осіб "старих боржників".

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

6. Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 у справі № 910/18415/19 (суддя Турчин С.О.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

7. Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про введення його в оману відповідачем при укладенні кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання зазначеного договору недійсним згідно зі ст.ст. 215, 230 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

8. Не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ "Лайк Сіті" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 у справі № 910/18415/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити повністю позов та визнати недійсним кредитний договір № 4Л16089Гвід 20.10.2016.

9. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим.

10. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції проігноровано доводи позивача, залишено поза увагою письмовий доказ, а саме рішення Правління Національного банку України від 05.10.2016 № 33/БТ, згідно з яким відповідача зобов`язано розробити план реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля.

11. За доводами скаржника, відповідач, не маючи на меті передати позивачу документи, що підтверджували наявність забезпечення зобов`язань третіх осіб "старих боржників", ввів в оману позивача щодо істотних умов спірного договору.

12. Крім того, скаржник зазначає, що посилання господарського суду першої інстанції на те, що кредитний договір було укладено виключно для фінансування поточної діяльності позивача, жодним чином не спростовує твердження позивача, оскільки отримання прав нового кредитора щодо старих боржників є одним з видів господарської діяльності взагалі і, в даному випадку, поточної господарської діяльності ТОВ "Лайк Сіті".

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

13. Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2020 справу № 910/18415/19 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий, Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

14. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Лайк Сіті" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 у справі № 910/18415/19; розгляд апеляційної скарги призначено на 22.09.2020 о 10 год. 15 хв.; встановлено для сторін строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 17.09.2020.

Позиції сторін.

15. 21.09.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив АТ КБ "ПриватБанк" на апеляційну скаргу, надісланий на адресу суду поштою 17.09.2020, в якому відповідач проти апеляційної скарги позивача заперечує і просить суд відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Явка представників сторін.

16. У судове засідання, призначене на 22.09.2020, з`явились представники позивача (скаржника) та відповідача.

17. Представник позивача (скаржника) у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд апеляційної інстанції її задовольнити.

18. Представник відповідача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

19. Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк"; внаслідок зміни організаційно-правової форми нова назва - Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") (Банк) та ТОВ "Лайк Сіті" (Позичальник) укладено кредитний договір № 4Л16089Г від 20.10.2016 (далі - Кредитний договір), за умовами якого Банк за наявності вільних коштів зобов`язується надати Позичальнику кредит у формі згідно з п. А.1. (вид кредиту - відновлювальна кредитна лінія) з лімітом і на цілі, зазначені у п. А.2. (ліміт цього кредитного договору: 4 300 000 000,00 грн, на наступні цілі: фінансування поточної діяльності) не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2, в обмін на зобов`язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, у визначені цим договором терміни. Якість послуг повинна відповідати законодавству України, нормативним актам НБУ, що регулюють кредитні відносини (а.с. 12-18).

20. 20.10.2016 між ТОВ "Лайк Сіті" (далі - Поручитель) та ПАТ КБ "ПриватБанк" (Кредитор) укладено договори поруки № 4Ю14262Д/П, № 4И13700Д/П, № 4Р13800Д/П, № 4Ф13423И/П, № 4Ц14032И/П (а.с. 18-22).

21. Договір поруки № 4Ю14262Д/П укладений у забезпечення виконання зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікс" ("попередній", "старий боржник") за кредитними договорами № 4Ю14262Д від 29.07.2014, № 4Ю14267И від 06.08.2014 (а.с. 18).

22. Договір поруки № 4И13700Д/П укладений у забезпечення виконання зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп" ("попередній", "старий боржник") за кредитними договорами № 4И13700Д від 01.11.2013, № 4И13703Д від 04.11.2013, № 4И13708И від 07.11.2013, № 4И14157И від 11.04.2014, № 4И15072И від 26.03.2015 (а.с. 19).

23. Договір поруки № 4Р13800Д/П укладений у забезпечення виконання зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Реал-Стандарт" ("попередній", "старий боржник") за кредитними договорами № 4Р13800Д від 13.12.2013, № 4Р13802И від 20.12.2013, № 4Р14139И від 19.02.2014, № 4Р15044И від 17.02.2015 (а.с. 20).

24. Договір поруки № 4Ф13423И/П укладений у забезпечення виконання зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаборіс" ("попередній", "старий боржник") за кредитними договорами № 4Ф13423И від 04.07.2013, № 4Ф13786Д від 05.12.2013, № 4Ф13787Д від 09.12.2013 (а.с. 21).

25. Договір поруки № 4Ц14032Д/П укладений у забезпечення виконання зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Церіс" ("попередній", "старий боржник") за кредитними договорами № 4Ц14032И від 21.01.2014, № 4Ц14060Д від 10.02.2014, № 4Ц14066Д від 11.02.2014, № 4Ц15020И від 22.01.2015 (а.с. 22).

26. Згідно з платіжним дорученням № 1364 від 20.10.2016 позивач отримав від відповідача 4 271 535 872,75 грн, призначення платежу - перерахування коштів по кредитному договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 (а.с. 23).

27. За твердженням позивача, ТОВ "Лайк Сіті" виконало свої зобов`язання за кредитними договорами № 4Ю14262Д від 29.07.2014, № 4Ю14267И від 06.08.2014, № 4И13700Д від 01.11.2013, № 4И13703Д від 04.11.2013, № 4И13708И від 07.11.2013, № 4И14157И від 11.04.2014, № 4И15072И від 26.03.2015, № 4Р13800Д від 13.12.2013, № 4Р13802И від 20.12.2013, № 4Р14139И від 19.02.2014, № 4Р15044И від 17.02.2015, № 4Ф13423И від 04.07.2013, № 4Ф13786Д від 05.12.2013, № 4Ф13787Д від 09.12.2013, № 4Ц14032И від 21.01.2014, № 4Ц14060Д від 10.02.2014, № 4Ц14066Д від 11.02.2014, № 4Ц15020И від 22.01.2015 в рамках договорів поруки № 4Ю14262Д/П, № 4И13700Д/П, № 4Р13800Д/П, № 4Ф13423И/П, № 4Ц14032И/П, що підтверджується платіжними дорученнями № 1368 від 20.10.2016, № 1369 від 20.10.2016, № 1370 від 20.10.2016, № 1371 від 20.10.2016, № 1372 від 20.10.2016, № 1373 від 20.10.2016, № 1374 від 20.10.2016, № 1375 від 20.10.2016, № 1376 від 20.10.2016, № 1377 від 20.10.2016, № 1378 від 20.10.2016, № 1379 від 20.10.2016, № 1380 від 20.10.2016, № 1381 від 20.10.2016, № 1382 від 20.10.2016, № 1383 від 20.10.2016, № 1384 від 20.10.2016, № 1385 від 20.10.2016 (а.с. 24-41).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

28. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

29. Згідно з ч. ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

30. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

31. Згідно зі ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним.

32. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5). Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6).

33. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

34. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

35. Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

36. За змістом ч. 1 ст.229 ЦК України, до якої відсилає стаття 230 ЦК України, істотне значення мають обставини щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

37. 20.10.2016 Банк уклав з ТОВ "Лайк Сіті" (Позичальник) кредитний договір № 4Л16089Г, на виконання умов якого надав позивачу кредит у розмірі 4 271 535 872,75 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1364 від 20.10.2016.

38. Як зазначив позивач, вказані грошові кошти були спрямовані на погашення боргу за кредитами "старих боржників", про що свідчать платіжні доручення № 1368 від 20.10.2016, № 1369 від 20.10.2016, № 1370 від 20.10.2016, № 1371 від 20.10.2016, № 1372 від 20.10.2016, № 1373 від 20.10.2016, № 1374 від 20.10.2016, № 1375 від 20.10.2016, № 1376 від 20.10.2016, № 1377 від 20.10.2016, № 1378 від 20.10.2016, № 1379 від 20.10.2016, № 1380 від 20.10.2016, № 1381 від 20.10.2016, № 1382 від 20.10.2016, № 1383 від 20.10.2016, № 1384 від 20.10.2016, № 1385 від 20.10.2016.

39. За твердженням позивача, погашаючи кредитні зобов`язання "старих боржників" грошовими коштами, які були отримані за спірним договором, він розраховував на отримання активів "старих боржників" та прибутку від їх реалізації.

40. У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статті 230 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману.

41. Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв`язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). При цьому, особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

42. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №909/685/18.

43. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін.

44. Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

45. Тобто обман має місце, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується. Причому це робиться навмисно, з метою, аби правочин було вчинено. Усі ці обставини - наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

46. Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст.230 ЦК України може бути визнаний судом недійсним. Отже позивач має довести наявність одночасно трьох складових, а саме: наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, наявність обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка.

47. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

48. Такий правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі № 910/9879/18.

49. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

50. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

51. Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 911/1382/18, від 13.02.2020 у справі № 910/2200/19.

52. Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

53. Зі змісту кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 вбачається, що позивач уклав його для фінансування поточної діяльності, а не виконання зобов`язань за договорами поруки № 4Ю14262Д/П, № 4И13700Д/П, № 4Р13800Д/П, № 4Ф13423И/П, № 4Ц14032И/П.

54. Неналежне виконання умов договору є підставою для розірвання договору відповідно до 651 ЦК України, а не визнання такого правочину недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України.

55. Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

56. Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

57. Позивач належними та допустимими доказами (ст.ст. 76, 77 ГПК України) не навів та не довів суду наявності умислу з боку Банку при укладенні спірного договору. Крім того, позивачем не наведено та не доведено підстав, з якими Закон пов`язує недійсність правочину у зв`язку із введенням в оману.

58. За таких обставин, позовні вимоги є недоведеними та документально необґрунтованими, а тому господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові.

59. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, зазначеного не спростовують.

60. Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

61. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

62. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

63. Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

64. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

65. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 у справі № 910/18415/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Судові витрати.

66. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 у справі № 910/18415/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 28.09.2020.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська