ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" вересня 2020 р. Справа № 924/843/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Стор Фуд Дистриб`юшн", смт Ставище Ставищенського району Київської області

до фізичної особи-підприємця Замялого Дмитра Володимировича, м. Хмельницький

про стягнення 87659,64 грн

без повідомлення (виклику) сторін

встановив: товариство з обмеженою відповідальністю "Стор Фуд Дистриб`юшн", смт Ставище Ставищенського району Київської області звернулось до суду з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця Замялого Дмитра Володимировича, м. Хмельницький 64541,30 грн боргу, 12564,78 грн пені, 1589,00 грн 3% річних, 1947,52 грн інфляційних збитків, 7017,40 грн 10% від суми заборгованості.

Ухвалою суду від 17.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування позову позивач зазначає про невиконання відповідачем обов`язку зі своєчасної оплати товару, отриманого за договорами поставки від 10.07.2019 №1007/19 та №1007/2019/Д. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 6, 11, 15, 239, 526, 530, 536, 549, 615, 625, 627-637, 692 ЦК України, ст. ст. 193, 231, 265 ГК України.

Відповідач відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. Ухвала суду від 17.08.2020 направлялась на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та відомостях з ЄДРЮО, ФОП та ГФ, повернута на адресу суду із відміткою відділення поштового зв`язку - "адресат відсутній за вказаною адресою". При цьому судом враховуються положення п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

10.07.2019 товариством з обмеженою відповідальністю «Стор Фуд Дистриб`юшн» (постачальник) та ФОП Замялий Д.В. (покупець) укладено договір поставки №1007/19 (далі - договір 1), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язаний передати у власність Покупця продукцію, надалі "Товар", у кількості, асортименті і по цінах, зазначених Сторонами в додатках (специфікаціях), які заповнюються Постачальником, в електронному та паперовому вигляді (ціна, артикул, торгова марка, колір, вага товару, виробник, гарантія, кількість в упаковці, термін придатності) та/або у видаткових накладних на умовах і у порядку, передбачених цим Договором, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений Товар.

Поставка Товару здійснюється Постачальником на умовах DDP (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010) - розподільчий склад Покупця. Поставка Товару здійснюється за рахунок Постачальника, якщо інше не буде узгоджено Сторонами (п. 1. 2 договору 1).

Згідно з п. 1.3 договору 1 право власності па Товар переходить від Постачальника до Покупця і поставка вважається завершеною при підписанні уповноваженими представниками Сторін видаткової накладної.

Найменування та кількість Товару зазначається в видаткових накладних та/або специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору (п. 2.1 договору 1).

У п. 3.1 договору 1 зазначено, що після отримання Заявки від Покупця, Постачальник висилає електронну версію накладної та/або специфікації (відповідно до п. 1.1. Договору) на поставку товару. Поставка Товару Постачальником Покупцю здійснюється окремими партіями на основі Заявки Покупця, виходячи з наявного Товару на складі Постачальника. У разі, якщо Постачальник не може виконати Заявку в повному обсязі і здійснити поставку у встановлений строк, вказаний у заявці, то він зобов`язаний повідомити про це Покупця, протягом 48 годин з часу отримання Заявки. У разі неможливості виконання-Заявки в повному обсязі (відсутність замовленого Товару) за узгодженням Сторін в Заявку вносяться зміни, не пізніше ніж за 1 дня до; запланованої дати поставки. Мінімальна вартість одного замовлення (заявки) складає 12000 гривень. В разі коли вартість однієї заявки менше Постачальник має право не виконувати замовлення без настання негативних наслідків для себе у вигляді нарахування Покупцем штрафних санкцій.

Заявка узгоджується у письмовій формі та/або через електронну пошту (п. 3.2 договору 1).

Відповідно до п. 4.1 договору 1 ціни на Товар вказані в видаткових накладних або в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору.

За умовами п. 4.3 договору 1 покупець зобов`язаний здійснити розрахунок за Товар у національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, протягом 60 календарних днів з моменту передачі Товару.

Оплата за Товар здійснюється Покупцем у безготівковій формі шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний в даному Договорі. Розрахунки за Договором здійснюються в національній валюті України (п. п. 4.4, 4.5 договору 1).

Пунктом 5.2 договору 1 передбачено, що у разі несвоєчасної оплати Покупцем поставленого товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від вартості несплаченого товару, за кожен день прострочення, в разі коли затримка розрахунків більш ніж 10 календарних днів, Покупець сплачує додатковий штраф у розмірі 10% від суми прострочення.

У випадку прострочення оплати за поставлений товар згідно умов цього Договору Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочки за кожен день прострочення (п. 5.6 договору 1).

У п. 7.1 договору 1 зазначено, що він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2019 року.

Якщо жодна зі Сторін за 10 календарних днів до дати закінчення дії даного Договору не повідомила про розірвання цього Договору, Договір вважається пролонгований строком на кожен наступний календарний рік. При відсутності заперечень Сторін договір продовжує свою дію щорічно на один рік (п. п. 7.5, 7.6 договору 1).

Договір 1 підписаний сторонами, містить відтиски печаток сторін.

На виконання договору 1 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 10625,40 грн, про що сторонами підписано видаткові накладні: на суму 4662,90 грн від 21.08.2019 №5306, на суму 4982,58 грн від 01.08.2019 №4851, на суму 979,92 грн від 01.08.2019 №4849.

Також до кожної з наведених поставок товару сторонами підписано товарно-транспортні накладні, а саме: від 21.08.2019 №87330 / 24198, від 01.08.2019 №35110 / 18385.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 16.04.2020, в якій вимагав сплатити заборгованість за договором поставки від 10.07.2019 №1007/19 з урахуванням штрафних санкцій в розмірі 13317,40 грн в термін 5 банківських днів.

Зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

10.07.2019 товариством з обмеженою відповідальністю «Стор Фуд Дистриб`юшн» (постачальник) та ФОП Замялий Д.В. (покупець) укладено договір поставки №1007/2019/Д (далі - договір 2), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язаний передати у власність Покупця продукцію, надалі "Товар", у кількості, асортименті і по цінах, зазначених Сторонами в додатках (специфікаціях), які заповнюються Постачальником, в електронному та паперовому вигляді (ціна, артикул, торгова марка, колір, вага товару, виробник, гарантія, кількість в упаковці, термін придатності) та/або у видаткових накладних на умовах і у порядку, передбачених цим Договором, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений Товар.

Умови договору що до предмету, кількості та якості товару, умов поставки та прийому товару, цін та умов оплати товару, відповідальності сторін, строку дії договору, в тому числі умови пунктів 1.2, 1.3, 3.1, 3.2, 4.1, 4.3-4.5, 5.2, 5.6, 7.1, 7.5, 7.6 мають такий самий зміст, як і умови відповідних пунктів договору 1.

Договір 2 підписаний сторонами, містить відтиски печаток сторін.

На виконання договору 2 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 65844,36 грн, про що сторонами підписано та скріплено відтиском печатки, зокрема відповідача видаткові накладні: на суму 26721,24 грн від 11.07.2019 №4280, на суму 11147,22 грн від 22.07.2019 №4523, а також підписані відповідачем видаткові накладні на суму 3218,34 грн від 01.08.2019 №4850, на суму 14801,76 грн від 07.08.2019 №4966, на суму 9955,80 грн від 21.08.2019 №5305.

Також до кожної з наведених поставок товару сторонами підписано товарно-транспортні накладні, а саме: від 11.07.2019 №36070/12058, від 22.07.2019 № 50140 / 14879, від 01.08.2019 № 35110 / 18385, від 07.08.2019 № 11610 / 19985, від 21.08.2019 №87330 / 24198.

Відповідно до поворотних накладних від покупця за договором 2 на суму 7848,78 грн, від 17.02.2020 №93 на суму 1235,40 грн, від 17.02.2020 №92 на суму 1520,12 грн, від 17.02.2020 №91 на суму 1320,30 грн відповідачем повернуто позивачу товар на загальну суму 11928,60 гривень.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 16.04.2020, в якій вимагав сплатити заборгованість за договором поставки від 10.07.2019 №1007/2019/Д з урахуванням штрафних санкцій в розмірі 68995,76 грн в термін 5 банківських днів.

Зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

З огляду на невиконання відповідачем обов`язку з оплати вартості отриманого товару за договорами від 10.07.2019 №1007/19 та №1007/2019/Д позивач звернувся до суду з цим позовом.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договори від 10.07.2019 №1007/19 та №1007/19/Д, відповідно до яких позивач зобов`язаний передати у власність відповідача продукцію у кількості, асортименті і по цінах, зазначених, зокрема у видаткових накладних на умовах і у порядку, передбачених цими договорами, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити поставлений товар.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи слідує, що на виконання умов договорів позивачем передано, а відповідачем прийнято товар: за договором 1 - на суму 110625,40 грн, про що сторонами підписано видаткові накладні на суму 4662,90 грн від 21.08.2019 №5306, на суму 4982,58 грн від 01.08.2019 №4851, на суму 979,92 грн від 01.08.2019 №4849; за договором 2 - на суму 65844,36 грн, про що сторонами підписано та скріплено відтиском печатки, зокрема відповідача видаткові накладні: на суму 26721,24 грн від 11.07.2019 №4280, на суму 11147,22 грн від 22.07.2019 №4523, а також підписані відповідачем видаткові накладні на суму 3218,34 грн від 01.08.2019 №4850, на суму 14801,76 грн від 07.08.2019 №4966, на суму 9955,80 грн від 21.08.2019 №5305 (при цьому відповідно до поворотних накладних відповідачем за договором 2 повернуто товар на загальну суму 11928,60 гривень). Крім того, до кожної з зазначених поставок товару сторонами підписано товарно-транспортні накладні, наявні у матеріалах справи.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. 692 ЦК України).

Сторони у п. 4.3 договорів погодили, що покупець зобов`язаний здійснити розрахунок за товар у національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, протягом 60 календарних днів з моменту передачі товару.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Проте відповідач не здійснив оплату товару в сумі 10625,40 грн, отриманого за договором 1, та в сумі 53915,76 грн, отриманого за договором 2, у встановлений договорами строк. Доказів протилежного суду не подано.

Враховуючи суми заборгованостей за кожним із договорів, задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 64541,16 грн. З огляду на заявлення позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 64541,30 грн, у стягненні 0,14 грн основного боргу належить відмовити.

Відповідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 1589,00 грн 3% річних та 1947,52 грн інфляційних втрат згідно з поданими розрахунками.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення 246,00 грн 3% річних, нарахованих на заборгованість за договором 1, суд вважає за необхідне звернути увагу на неврахування позивачем настання строків виконання зобов`язання з оплати товару згідно п. 4.3 договорів за кожною з окремих накладних. Так, за підрахунком суду, правомірним є нарахування 3% річних на заборгованість за договором 1 в сумі 237,77 грн, а саме: 22,67 грн на заборгованість в сумі 979,92 грн за 01.10.2019-08.07.2020, 115,27 грн на заборгованість в сумі 4982,58 грн за 01.10.2019-08.07.2020, 99,83 грн на заборгованість в сумі 4662,90 грн за 22.10.2019-08.07.2020.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних в сумі 1343,00 грн на заборгованість за договором 2, суд вважає, що останній здійснено в межах можливих нарахувань.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню в сумі 1580,77 гривень. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 8,23 грн 3% річних потрібно відмовити.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість за договором 1, суд зауважує, що останній проведено обґрунтовано та в межах можливого.

Разом з тим, при здійсненні нарахування інфляційних втрат на заборгованість за договором 2, позивачем не взято до уваги здійснене відповідачем в лютому 2020 повернення товару за відповідними видатковими накладними. Виходячи з наведеного, за договором 2 станом на кінець вересня 2019 року існувала заборгованість відповідача в сумі 37868,46 грн, на яку можливо нарахувати 256,08 грн інфляційних втрат за вересень 2019 року; протягом жовтня 2019 року-січня 2020 року існувала заборгованість в сумі 65844,36 грн, на яку за вказаний період підлягає нарахуванню 526,95 грн інфляційних втрат; протягом лютого-травня 2020 року заборгованість відповідача (після повернення товару) становила 53915,76 грн, відповідно інфляційні нарахування на зазначену заборгованість за цей період становлять 865,61 грн (всього 1657,64 грн).

При цьому судом враховано, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в сумі 1914,62 грн, з огляду на що у стягненні 32,90 грн інфляційних втрат належить відмовити.

Позивач в позові просить стягнути з відповідача 12564,78 грн пені та 7017,40 грн штрафу в розмірі 10% від суми заборгованості.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Виходячи із змісту ст. ст. 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони у п. п. 5.2, 5.6 договорів врегулювали, що разі несвоєчасної оплати Покупцем поставленого товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від вартості несплаченого товару, за кожен день прострочення, в разі коли затримка розрахунків більш ніж 10 календарних днів, Покупець сплачує додатковий штраф у розмірі 10% від суми прострочення. У випадку прострочення оплати за поставлений товар згідно умов цього Договору Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочки за кожен день прострочення.

Одночасно ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевказані законодавчі обмеження та настання строків виконання зобов`язання з оплати вартості товару, отриманого за накладними на виконання договору 1, суд вважає, що правомірним є нарахування пені на заборгованість за договором 1 в сумі 1406,59 грн (в сумі 132,95 грн на заборгованість 979,92 грн за 01.10.2019-01.04.2020, в сумі 676,02 грн на заборгованість 4982,58 грн за 01.10.2019-01.04.2020, в сумі 579,62 грн на заборгованість 4662,90 грн за 22.10.2019-22.04.2020).

Беручи до уваги вищенаведене, а також часткове повернення відповідачем товару 17.02.2020, який був отриманий за відповідними накладними, за підрахунком суду, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені за договором 2 в сумі 8875,97 грн (3439,18 грн пені на заборгованість в сумі 26721,24 грн за 10.09.2019-16.02.2020; 260,91 грн пені на заборгованість в сумі 18872,46 грн за 17.02.2020-10.03.2020; 1323,85 грн пені на заборгованість в сумі 11147,22 грн за 21.09.2019-16.06.2020; 196,00 грн пені на заборгованість 9826,92 грн за 17.02.2020-21.03.2020; 440,85 грн пені на заборгованість в сумі 3218,34 грн за 01.09.2019-16.02.2020; 14,26 грн пені на заборгованість в сумі 1694,22 грн за 17.02.2020-01.03.2020; 1971,18 грн пені на заборгованість в сумі 14801,76 грн за 08.10.2019-08.04.2020; 903,32 грн пені на заборгованість в сумі 9955,80 грн за 22.10.2019-16.02.2020; 326,42 грн пені на заборгованість в сумі 8720,40 грн за 17.02.2020-22.04.2020).

З огляду на наведене, позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 10282,56 гривень. У позові в частині стягнення 2282,22 пені слід відмовити.

Крім того, здійснивши перерахунок нарахованого позивачем на підставі п. 5.2 договорів штрафу, судом встановлено, що розмір штрафу 10% на заборгованість за договором 1 в сумі 10625,40 грн становить 1062,54 грн, на заборгованість за договором 2 в сумі 53915,76 грн - становить 5391,58 гривень. Таким чином позовні вимоги про стягнення штрафу підлягають задоволенню в сумі 6454,12 грн, у позові в частині стягнення 563,28 грн потрібно відмовити.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення 64541,16 грн основного боргу, 10282,56 грн пені, 1580,77 грн 3% річних, 1914,62 грн інфляційних втрат, 6454,12 грн штрафу. У решті позову належить відмовити з вищенаведених підстав.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Стор Фуд Дистриб`юшн", смт Ставище Ставищенського району Київської області до фізичної особи-підприємця Замялого Дмитра Володимировича, м. Хмельницький про стягнення 87659,64 грн задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Замялого Дмитра Володимировича, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_4 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Стор Фуд Дистриб`юшн", Київська область, Ставищенський район, смт Ставище, вул. Цимбала Сергія, буд. 8/1 (код 36405099) 64541,16 грн (шістдесят чотири тисячі п`ятсот сорок одну гривню 16 коп.) основного боргу, 10282,56 грн (десять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 56 коп.) пені, 1580,77 грн (одну тисячу п`ятсот вісімдесят гривень 77 коп.) 3% річних, 1914,62 грн (одну тисячу дев`ятсот чотирнадцять гривень 62 коп.) інфляційних втрат, 6454,12 грн (шість тисяч чотириста п`ятдесят чотири гривні 12 коп.) штрафу, 2032,79 грн (дві тисячі тридцять дві гривні 79 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 29.09.2020.

Суддя В.В. Виноградова

Видрук. 4 прим.: 1 - до справи, 2, 3 - позивачу (09400, Київська область, Ставищенський район, смт. Ставище, вул. Цимбала С., 8/1; 02090, м. Київ, вул. В. Сосюри, 6, оф. 403), 4 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 6). Всім рек. з пов. про вруч.