ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/586/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Максимів Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Середи Михайла Ігоровича

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оскар Агро"

про стягнення заборгованості в сумі 71580 грн 44 коп., з яких 69249 грн 75 коп. - основний борг, 1246 грн 48 коп. - інфляційні витрати, 1084 грн 21 коп. - 3 % річних,

за участю:

представника позивача: Шиміна О. П .

Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судові засідання проведено з використанням відеоконференцзв`язку.

Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

Суть спору.

ФОП Середа М. І. звернувся до суду з позовом до ТОВ "Оскар Агро" про стягнення заборгованості в сумі 71580 грн 44 коп., з яких 69249 грн 75 коп. - основний борг, 1246 грн 48 коп. - інфляційні витрати, 1084 грн 21 коп. - 3 % річних.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою суду від 09.07.2020 позовну заяву залишено без руху; зобов`язано позивача у десятиденний строк, з дня отримання даної ухвали, усунути недоліки позовної заяви, а саме надати суду належні докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів (опис вкладення в лист та фіскальний чек) та читабельні, належним чином засвідчені копії товарно-транспортних накладних: № 07604 від 11.11.2019, № 07555 від 18.11.2019, № 07566 від 19.11.2019, № 07593 від 20.11.2019, № 07577 від 22.11.2019.

Ухвалою суду від 21.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 11.08.2020; встановлено відповідні строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

11.08.2020 розгляд справи відкладено на 21.09.2020, про що зазначено у протоколі судового засідання від 11.08.2020.

Сторони належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи.

Докази отримання процесуальних документів відповідачем містяться в матеріалах справи.

При розгляді даної справи суд керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

В судовому засіданні оглянуто оригінали документів, копії яких долучено до позовної заяви та встановлено їх відповідність оригіналам.

Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих йому послуг перевезення. За порушення строків виконання зобов`язань відповідачу нараховано інфляційні втрати та 3 % річних. Свою позицію позивач обґрунтовує положеннями ст. 509, 530, 612, 625, 920 Цивільного кодексу України та ст. 193, 307 Господарського кодексу України.

25.08.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 21.08.2020 (вх. № 12338/20), в якій останній просить закрити провадження у справі в частині заявленої вимоги про стягнення основного боргу, позов задоволити в частині заявлених вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних. При цьому позивач вказав на те, що відповідачем погашено суму основного боргу. Щодо неточностей, які містяться у відповіді на відзив (стосовно суми основного боргу та повноважності підписання відповіді на відзив) представником позивача надано пояснення в судовому засіданні.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позов б/н від 30.07.2020 (вх. № 10127/20 від 10.08.2020). Відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Крім того, від відповідача до суду надійшли письмові пояснення б/н від 17.08.2020 (вх. № 10888/20 від 26.08.2020), в яких останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому вказує про повне погашення основного боргу в сумі 69249 грн 75 коп. В підтвердження факту проплати відповідач подав суду платіжне доручення № 1776 від 11.08.2020 на суму 69249 грн 75 коп.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

05.07.2019 між ФОП Середою М. І. (перевізник) та ТОВ "Оскар Агро" (замовник) укладено договір № 0507/ОА-СМІ про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Згідно п. 1.1 договору перевізник зобов`язався власними силами на підставі замовлення замовника надати у визначені замовником термін послуги перевезення вантажів автомобільним транспортом, а замовник зобов`язався прийняти виконані послуги та сплатити за них обумовлену договором грошову суму.

Вартість наданих послуг визначається у актах здачі-приймання наданих послуг відповідно до цін, зазначених у додатку № 1, що є невід`ємною частиною даного договору (п. 3.1 договору).

У відповідності до п. 3.4 договору оплата послуг за даним договором здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок перевізника, зазначений у даному договорі на протязі 20 робочих днів з моменту підписання сторонами актів здачі-приймання наданих послуг та повернення замовнику належним чином оформлених товарно-транспортних накладних (разом із реєстром ТТН) та надання виконавцем рахунків на оплату, а також документів, передбачених п. 7.4 даного договору.

Позивачем виконано обумовлені умовами вищевказаного договору роботи щодо перевезення, а відповідачем їх прийнято. Даний факт підтверджує акт надання послуг № 11 від 30.11.2019 на суму 99249 грн 75 коп. (підписаний представниками обох сторін без будь-яких зауважень) та товарно-транспортні накладні: № 07604 від 11.11.2019, № 07615 від 12.11.2019, № 07626 від 13.11.2019, № 07638 від 14.11.2019, № 07555 від 18.11.2019, № 07566 від 19.11.2019, № 07593 від 20.11.2019, № 07577 від 22.11.2019.

Частково відповідач розрахувався з позивачем за надані послуги. На момент звернення до суду борг становив 69249 грн 75 коп.

09.04.2020 позивач звертався до відповідача з листом-претензією про сплату існуючого боргу.

11.08.2020 (після відкриття провадження у даній справі) відповідач сплатив борг в сумі 69249 грн 75 коп., про що свідчить платіжне доручення № 1776 від 11.08.2020 на суму 69249 грн 75 коп.

З урахуванням приписів ст. 625 ЦК України, за порушення строків оплати за надані послуги відповідачу нараховано 3 % річних в сумі 69249 грн 75 коп. (за період прострочення з 28.12.2019 по 05.07.2020) та інфляційні збитки в сумі 1246 грн 48 коп. (за період прострочення: січень 2020 року - травень 2020 року).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Із змісту ст. 11 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Укладаючи договір № 0507/ОА-СМІ про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом від 05.07.2019 сторони погодили всі його істотні умови.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання своїх договірних зобов`язань позивач надав послуги обумовлені умовами наведеного вище договору, а відповідач без жодних зауважень прийняв їх.

Відповідач частково розрахувався з позивачем до заявлення даного позову, частково - під час розгляду справи в суді.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Так, у п. 3.12, 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 (з наступними змінами та доповненнями) зазначено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, а саме платіжного доручення № 1776 від 11.08.2020 сума боргу у розмірі 69249 грн 75 коп., що становить предмет даного позову (основний борг) у повному обсязі сплачена відповідачем на користь позивача.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (п. 3 ст. 231 ГПК України).

Враховуючи наведене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Що стосується нарахованих позивачем 3 % річних та інфляційних збитків, суд зазначає таке.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

За розрахунком суду здійсненого за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" стягненню підлягають 3 % річних в сумі 1067 грн 13 коп. В частині заявленої вимоги про стягнення 3 % річних в сумі 17 грн 08 коп. слід відмовити.

Перевіряючи правильність розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що позивач не звернув увагу на те, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено зі 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 за № 52/30).

За розрахунком суду здійсненого за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" стягненню підлягають інфляційні втрати в сумі 1041 грн 63 коп. В частині заявленої вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 204 грн 85 коп. слід відмовити.

Висновок суду.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Водночас, як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 05.02.2009 у справі "Олюджіч проти Хорватії", навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення. Принцип справедливості, закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України", від 07.10.2010 у справі "Богатова проти України"). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України"). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення Європейського суду з прав людини від 27.09.2001 у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до норм ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

В контексті наведеного, в частині заявленої вимоги про стягнення основного боргу в сумі 69249 грн 75 коп. провадження у справі слід закрити; в частині заявлених вимог про стягнення 1246 грн 48 коп. - інфляційних витрат та 1084 грн 21 коп. - 3 % річних - позов задоволити частково, стягнути з відповідача на користь позивача 1041 грн 63 коп. - інфляційних витрат та 1067 грн 13 коп. - 3 % річних, в частині стягнення 204 грн 85 коп. - інфляційних витрат та 17 грн 08 коп. - 3 % річних - в позові відмовити.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ч. 4 ст. 231 ГПК України зазначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Частиною 5 ст. 130 ГПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести становить 22683 грн 55 коп. - витрат на правову допомогу та 2102 грн 00 коп. - судового збору.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами ч. 1-3 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту надання правової допомоги, пов`язаної з розглядом даної справи, до матеріалів справи долучено договір № 3105/20 від 31.05.2020 про надання правової допомоги, укладеної між позивачем та адвокатом Шимін О. П. з додатком, рахунок № 3105/20 від 21.08.2020 на суму 11182 грн 15 коп., акт наданих послуг від 21.08.2020 на суму 11182 грн 15 коп., підписаний обома сторонами та квитанція № 0.0..1 від 21.08.2020 про оплату.

В ч. 4 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Клопотань про зменшення розміру витрат на правову допомогу від відповідача до суду не надходило.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладені положення процесуального законодавства, враховуючи те, що позов задоволено частково, суд покладає судові витрати заявника, пов`язані з наданням правничої допомоги, на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги наведені вище норми закону на відповідача слід покласти 2095 грн 48 коп. судового збору та 11147 грн 49 коп. витрат на правову допомогу; 6 грн 52 коп. судового збору та 34 грн 66 коп. витрат на правову допомогу, понесені позивачем слід залишити за останнім.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 129, 165, 178, 202, 236, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

в частині заявленої вимоги Фізичної особи-підприємця Середи Михайла Ігоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оскар Агро" про стягнення основного боргу в сумі 69249 грн 75 коп. - провадження у справі закрити.

В частині заявлених вимог Фізичної особи-підприємця Середи Михайла Ігоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оскар Агро" про стягнення 1246 грн 48 коп. - інфляційних витрат та 1084 грн 21 коп. - 3 % річних - позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оскар Агро" (вул. Хриплинська, буд. 11 У, м. Івано-Франківськ, 76002; ідентифікаційний код 40445458) на користь Фізичної особи-підприємця Середи Михайла Ігоровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )- 1041 грн 63 коп. (одну тисячу сорок одну грн 63 коп.) - інфляційних витрат та 1067 грн 13 коп. (одну тисячу шістдесят сім грн 13 коп.) - 3 % річних, 2095 грн 48 коп. (дві тисячі дев`яносто п`ять грн 48 коп.) - судового збору, 11147 грн 49 коп. (одинадцять тисяч сто сорок сім грн 49 коп.) - витрат на правову допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 204 грн 85 коп. (двісті чотири грн 85 коп.) - інфляційних витрат та 17 грн 08 коп. (сімнадцять грн 08 коп.) - 3 % річних - в позові відмовити.

Судові витрати в сумі 41 грн 18 коп. (сорок одну грн 18 коп.), а саме 6 грн 52 коп. (шість грн 52 коп.) - судового збору та 34 грн 66 коп. (тридцять чотири грн 66 коп.) - витрат на правову допомогу, понесені позивачем залишити за останнім.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до п. п. 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.09.2020.

Суддя Т. В. Стефанів