РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2020Справа № 910/8554/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Головна Мануфактура" (03039, м. Київ, пров. Руслана Лужевського, 14)

про стягнення 42 810,00 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Головна Мануфактура" про стягнення 42 810,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем умов договору №Л/НХ-19151/НЮ від 23.04.2019 щодо поставки товару згідно заявки позивача №НХ Льв-1/2979 від 31.05.2020, останньому в порядку п. 7.2. договору нараховано штраф у розмірі 42 810,00 грн, який позивач просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/8554/20 та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачам строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

15.07.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що додана позивачем до матеріалів справи копія заявки на поставку товару №НХ Льв-1/2979 від 31.05.2019 не містить належних доказів, які б підтверджували факт направлення її на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Головна Мануфактура". Тобто, за доводами відповідача, внаслідок відсутності доказів вчинення позивачем передбаченого договором зобов`язання щодо направлення заявки, у відповідача не виникло обов`язку щодо поставки товару.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив, в межах строку встановленого судом, не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

23 квітня 2019 року за результатами проведення відкритих торгів в електронній системі публічних закупівель Prozorro між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі начальника відділу складського господарства підрозділу «Служба закупівель і постачання» регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі- позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Головна Мануфактура" (надалі- відповідач, постачальник) був укладений договір поставки №Л/НХ-19151/НЮ (надалі- договір).

Згідно з п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити у 2019 році покупцеві товар, зазначений в Специфікації №1 (Додаток №1 до договору), а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до Специфікації №1 сторонами було визначено товар - спецодяг Код дк 021:2015 - 18130000-9 (спеціальний робочий одяг) Код УКТЗЕД 6203 у кількості 3504 комплектів.

Згідно з п. 6.3.1 договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором.

Згідно із п. 5.2. договору, поставка товару проводиться протягом не більше 15 днів з дати відправлення заявки покупцем (структурний підрозділ «Служба закупівель і постачання» регіональної філії «Львівська залізниця» AT «Укрзалізниця»), електронна адреса покупця () на електронну адресу постачальника ().

Пунктом 5.3. договору та Специфікацією №1 до договору визначено місце поставки товару: 79025, м. Львів, вул. Широка, 2.

Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару (п. 5.4. договору).

Згідно п.7.2 договору за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

На виконання умов договору, позивачем 31.05.2020 було надіслано на електронну адресу відповідача заявку №НХ Льв-1/2979 щодо поставки товару, визначеного у Специфікації №1, у кількості 500 комплектів на суму 214 050,00 грн.

21 червня 2019 року внаслідок невиконання відповідачем умов п. 5.2. договору позивач звернувся до останнього з претензію № НХ-1/3374 про стягнення штрафних санкцій та виконання заявки на поставку товару.

За доводами позивача, вищевказана претензія була залишена з боку відповідача без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення штрафу у розмірі 42 810,00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов до висновку, що останній за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами статей 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Судом встановлено, що поставка товару проводиться протягом не більше 15 днів з дати відправлення заявки покупцем (структурний підрозділ «Служба закупівель і постачання» регіональної філії «Львівська залізниця» AT «Укрзалізниця»), електронна адреса покупця () на електронну адресу постачальника ().

З матеріалів справи вбачається, що 31.05.2020 позивач направив відповідачу в електронному вигляді заявку №НХ Льв-1/2979 щодо поставки товару, визначеного у Специфікації №1, у кількості 500 комплектів на суму 214 050,00 грн.

У відповідності до умов договору, вищенаведена заявка була надіслана з електронної адреси позивача: на електронну адресу відповідача: .

Направлення заявки відповідачу 31.05.2020 в електронному вигляді підтверджується наявною в матеріалах справи паперовою копією скріншоту веб-сторінки електронної пошти позивача про відправку заявки на електронну адресу ТОВ "Головна Мануфактура".

За визначенням, наведеним у "Вікіпедії", знімок екрана (англ. screenshot, скриншот (скріншот), зняток) - зображення, отримане комп`ютером, що зображує дійсно те, що бачить користувач на екрані монітора. Це зображення створене із запису видимих елементів екрана комп`ютера або іншого візуального пристрою виведення інформації.

Судом встановлено, що надана позивачем заявка №НХ Льв-1/2979 від 31.05.2020 відповідає доданому на підтвердження факту відправлення електронному доказу в паперовій копії (скріншот веб-сторінки електронної пошти).

Зважаючи на наведене, судом відхиляються як безпідставні твердження відповідача про не отримування ним від позивача вищевказаної заявки. При цьому судом враховано, що наведену заявку було направлено на електронну адресу ТОВ "Головна Мануфактура", яка відповідає електронній адресі відповідача згідно п. 5.2. договору.

Крім того, даним пунктом договору сторони узгодили спосіб направлення заявки на поставку товару в електронному вигляді, жодних інших (додаткових) умов щодо направлення заявки сторони у договорі не передбачили.

Отже, матеріалами справи підтверджується відправлення позивачем відповідачу заявки на поставку товару в електронному вигляді, а отже, у спосіб, передбачений умовами договору.

Згідно зі статтею 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Судом встановлено, що виконання заявки №НХ Льв-1/2979 від 31.05.2020 відповідно до п. 5.2 договору становить 15 днів, а тому строк для поставки товару закінчився 15.06.2019.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача передбачений п.7.2 договору штраф за прострочення поставки товару у розмірі 20% від вартості непоставленого товару, що складає 42 810,00 грн.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено прострочення відповідачем строку поставки товару та враховуючи, що статтями 549, 611 ЦК України, статтею 231 ГК України та пунктом 7.2 договору встановлена відповідальність за порушення зобов`язання у вигляді сплати штрафу, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування відповідачу штрафу у розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд дійшов висновку, що останній є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 42 810,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи відповідача наведені у відзиві, не беруться до уваги, як такі що спростовуються умовами договору та наведеними вище обставинами.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в повному обсязі, з покладенням на відповідача судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Головна Мануфактура" (03039, м. Київ, пров. Руслана Лужевського, буд. 14, ідентифікаційний код 42293604) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ідентифікацій код 40075815) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1, ідентифікацій код 40081195) штраф у розмірі 42 810 (сорок дві тисячі вісімсот десять) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.09.2020

Суддя Л. Г. Пукшин