ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" вересня 2020 р. Cправа № 902/297/20

Господарський суд Вінницької області у складу судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Стафійчук І.С.,

За участю представників:

позивача Одринський К.А., довіреність №39 від 16.01.2020;

відповідачів 1,2,3,4,5 Пинзар І.В., згідно Ордерів;

відповідача 6 не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Санагросід" (вул. Польова, 8, с. Махаринці, Козятинський р-н, Вінницька обл., 22141)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Івпат Агро" (вул. Лесі Українки, 54, с. Гуменне, Вінницький р-н, Вінницька обл., 23203)

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

до: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )

до: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 )

про солідарне стягнення 674531,53 грн

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшов позов Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санагросід", до Товариства з обмеженою відповідальністю "Івпат Агро", до ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про солідарне стягнення 674531,53 грн заборгованості з яких 598160,00 грн - основного боргу, 50245,44 грн - процентів та 26126,09 грн - пені.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за Генеральним договором про надання банківських послуг №МБ-ГЛ-КІЕ-2279 від 17.04.2019 та Договорами поруки: №МБ-П-КІЕ-2279/2 від 17.04.2019 р., №МБ-П-КІЕ-2279/3 від 17.04.2019 р., №МБ-П-КІЕ-2279/5 від 17.04.2019 р., №МБ-П-КІЕ-2279/4 від 17.04.2019 р., №МБ-П-КІЕ-2279/6 від 17.04.2019 р., в частині повернення кредиту.

У відповідності до вимог ч.ч. 6, 7 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Виходячи з приписів наведених норм, суд 31.03.2020 звернувся до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, до Хмільницької міської ради, до Крижопільської селищної ради з запитами № 902/297/20/448/20, №902/297/20/446/20 та №902/297/20/447/20 про надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані про: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у строки, визначені ч. 7 ст. 176 ГПК України.

10.04.2020 до суду від Крижопільської селищної ради надійшла відповідь від 07.04.2020, в якій зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

14.04.2020 до суду від Хмільницької міської ради надійшли відповіді від 08.04.2020, в яких зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

В зв`язку з тривалим не надходженням відповіді на запит № 902/297/20/448/20 від Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, суд 12.05.2020 повторно звернувся до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради з запитом № 902/297/20/618/20 про надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані щодо ОСОБА_4 .

22.05.2020 до суду від Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради надійшла відповідь від 18.05.2020, в якій зазначено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою від 28.05.2020 відкрито провадження у справі № 902/297/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.06.2020.

Ухвалою суду від 25.06.2020 підготовче провадження у справі закрито з 31.07.2020 та призначено справу № 902/297/20 для судового розгляду по суті на 12.08.2020.

За результатами проведеного судового засідання 12.08.2020 р. суд постановив відкласти відкриття розгляду справи по суті на 10.09.2020, на підставі клопотання представника позивача, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою від 12.08.2020 суд повідомив учасників справи що розгляд справи по суті у справі № 902/297/20 відбудеться 10 вересня 2020 року.

26.08.2020 до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 258780,05 грн, з яких 135595,45 грн - сума кредиту, 99550,29 грн - процентів за користування кредитом та 26634,31 грн - пені, в зв`язку з частковим погашенням кредиту під час розгляду справи.

На визначену судом дату 10.09.2020 з`явились представник позивача (в режимі відеоконференції) та представник відповідачів 1,2,3,4,5. Відповідач 6 правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався відзив на позовну заяву не надав, разом з тим про дату, час та місце розгляду справи відповідач6 повідомлений належним чином, що стверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13,74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача 6.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги викладені в заяві про зменшення позовних вимог та просив суд задовільнити їх.

Суд розглянувши в судовому засіданні заяву позивача про зменшення позовних вимог приймає її до розгляду як таку, що подана в межах строку встановленого судом.

Представник відповідачів 1,2,3,4,5 в судовому засіданні подав до суду відзив на позовну заяву та клопотання про долучення доказів.

Суд розглянувши поданий до суду відзив та клопотання про долучення доказів залишає їх без розгляду, оскільки дані докази та відзив подані після відкриття судового засідання розгляду справи по суті, що суперечить нормам ГПК України.

Представник відповідачів 1,2,3,4,5 усно визнав позов в частині стягнення з відповідачів 56480,00 грн основного боргу, щодо інших позовних вимог заперечив.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами без врахування поданого відповідачами 1,2,3,4,5 відзиву та додаткових доказів.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 10.09.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів 1,2,3,4,5 всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

17.04.2019 між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санагросід" (клієнт) укладено Генеральний договір про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-КІЕ-2279 (далі - Генеральний договір), відповідно до умов якого банк зобов`язався надати клієнту банківські послуги, а клієнт зобов`язався прийняти банківські послуги та належним чином виконати зобов`язання, що встановлені в Генеральному договорі відносно таких банківських послуг, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату банківських послуг.

В забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Санагросід" зобов`язань за Генеральним договором, між банком:

та Товариством з обмеженою відповідальністю "Івпат Агро" (далі відповідач2) був укладений Договір поруки № МБ-П-КІЕ-2279/2 від 17.04.2019 року,

та громадянином України ОСОБА_1 (далі відповідач3) був укладений Договір поруки № МБ-П-КІЕ-2279/3 від 17.04.2019 року,

та громадянином України ОСОБА_2 (далі відповідач4) був укладений Договір поруки № МБ-П-КІЕ-2279/5 від 17.04.2019 року,

та громадянином України ОСОБА_3 (далі відповідач5) був укладений Договір поруки № МБ-П-КІЕ-2279/4 від 17.04.2019 року,

та громадянином України ОСОБА_4 (далі відповідач6) був укладений Договір поруки № МБ-П-КІЕ-2279/6 від 17.04.2019 року,

(надалі - Договори поруки), згідно з якими відповідачі 1,2,3,4,5,6 поручились перед банком за виконання клієнтом зобов`язань, передбачених Генеральним договором.

Згідно з п. 1.1. Генерального договору термін «Правила» використовується в цьому договорі в наступному значенні: типові Правила надання АТ «ПУМБ» банківських послуг корпоративним клієнтам малого бізнесу, в рамках Генерального договору про надання банківських послуг, що розміщуються на інтернет-сайті Банка ( за електронною адресою: https://www.pumb.ua/). Всі інші терміни, що використовуються в цьому Договорі, мають значення, наведене у Правилах.

Банк надає Клієнту Банківські послуги, а Клієнт приймає Банківські послуги та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в Договорі, Правилах та акцептованих Банком Заявах про надання Банківських послуг, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату Банківських послуг (п. 1.2. Генерального договору).

Відповідно до п. 1.3. Генерального договору з метою отримання банківської послуги в межах договору клієнт подає до банку заяву про надання банківської послуги відповідно до Правил.

Згідно з п. 1.6. Генерального договору надання банківських послуг здійснюється в межах розміру Генерального ліміту, визначеного в п. А 10 преамбули Договору, та строку дії Генерального ліміту, визначеного в п. А 11 преамбули Договору.

Судом встановлено, що банк надав Товариству з обмеженою відповідальністю "Санагросід", згідно з Заявою про надання банківської послуги - кредиту з графіком погашення № МБ-ГЛ-КІЕ-2279/К1 від 17.04.2019 грошові кошти в межах ліміту банківської послуги у розмірі 598 160,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 19.04.2019.

Позивач стверджує, що починаючи з 28.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Санагросід" має прострочену заборгованість за основною сумою кредиту, а з 26.11.2019 не сплачує проценти за користування кредитом, що підтверджується виписками з особового рахунку клієнта за основною сумою кредиту та процентами.

Зідно з Заявою про надання банківської послуги - кредиту з графіком погашення № МБ-ГЛ-КІЕ-2279/К1 від 17.04.2019 банк та клієнт встановили що:

- ліміт банківської послуги складає 598160,00 грн., дата припинення чинності ліміту - 25.11.2021 (включно);

- графік зменшення лімітної заборгованості: не пізніше 25.10.2019 клієнт зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 531760,00 грн.; не пізніше 25.11.2019 клієнт зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 465360,00 грн; не пізніше 25.12.2019 клієнт зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом, яка перевищує 398960,00 грн; не пізніше 25.02.2020 клієнт зобов`язаний повернути всю суму заборгованості за кредитом.

За твердженням позивача, клієнт на дату 28.02.2020 свого обов`язку не виконав, і суму заборгованості в розмірі 598160,00 грн. банку не повернув.

Пунктами 3.1.1, 3.1.5 Правил встановлено, що несплата клієнтом будь - якої суми, що належить до оплати на користь банку згідно Генерального договору, у передбачений ним строк, та/або невиконання або неналежне виконання будь-яких інших обов`язків за Генеральним договором та/або обов`язків за Угодами про забезпечення та/або за іншими угодами, укладеними між Сторонами; фінансовий стан клієнта погіршиться таким чином, що поставить під сумнів можливість належного виконання ним взятих на себе зобов`язань згідно Генерального договору, є несприятливими подіями.

Згідно з п. 3.3. Правил сторони домовились, що для клієнта встановлені наступні наслідки настання несприятливих подій: банк набуває право вимагати від клієнта достроково повернути видані клієнту кредити, а клієнт зобов`язаний, незважаючи на положення п. 5.1., п. 5.5. розділу 5 Правил та положення відповідних Заяв про надання банківських послуг, виконати таку вимогу банку і повернути отримані кредити в повному обсязі разом із платою за кредити і штрафними санкціями, що підлягають сплаті клієнтом на користь банку згідно Генерального договору, в трок не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

31.01.2020 року позивач направив Товариству з обмеженою відповідальністю "Санагросід" повідомлення про дострокове повернення кредиту за вих. № КНО-61.1.4/8 від 29.01.2020 року, яке отримано клієнтом 05.02.2020 року, що стверджується наявною в матеріалах справи копією повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 76).

Таким чином, строк виконання вимоги щодо повернення кредитних коштів в повному обсязі сплив 08.02.2020 року.

Позивач наголошує на тому, що відповідач-1 вимогу не виконав, заборгованість в передбачений вимогою строк не погасив.

Отже, починаючи з 09.02.2020 року у Товариства з обмеженою відповідальністю "Санагросід" виник обов`язок повернути весь отриманий кредит разом із платою процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 1.2. Договорів поруки поручителі відповідають перед позивачем за виконання зобов`язань боржником в повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора.

У разі порушення боржником зобов`язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом так і від кожного окремо (п. 1.3 Договорів поруки).

Стаття 553 Цивільного кодексу України встановлює відповідальність поручителя перед кредитором боржника за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України правовим наслідком порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, є відповідальність боржника і поручителя перед кредитором як солідарних боржників.

Згідно з п. 3.1. Договорів поруки у разі порушення зобов`язання боржником, поручитель зобов`язаний в перший день порушення боржником зобов`язання виконати таке зобов`язання незалежно від факту направлення йому кредитором відповідної вимоги.

Внаслідок невиконанням відповідачем1 зобов`язань щодо повернення кредиту, позивач просить суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санагросід" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Івпат Агро", та ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 258780,05 грн заборгованості з яких 135595,45 грн - основного боргу, 99550,29 грн - процентів та 23634,31 грн - пені, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому, приписами ст. 543 цього Кодексу встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивач надав Товариству з обмеженою відповідальністю "Санагросід", згідно з Заявою про надання банківської послуги - кредиту з графіком погашення № МБ-ГЛ-КІЕ-2279/К1 від 17.04.2019 грошові кошти в межах ліміту банківської послуги у розмірі 598160,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 19.04.2019.

Матеріалами справи підтверджено, а відповідачами не спростовано, що у встановлені договором строки Товариством з обмеженою відповідальністю "Санагросід" не повернуто суму отриманого кредиту в повному обсязі.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги про стягнення 135595,45 грн. заборгованості за кредитом, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів 99550,29 грн. заборгованості за процентами.

Згідно з Заявою про надання банківської послуги - кредиту з графіком погашення № МБ-ГЛ-КІЕ-2279/К1 від 17.04.2019 сторони погодили, що розмір стандартної процентної ставки становить 21,0 % річних.

Відповідно до п. 4.3.2. Правил проценти за користування банківськими послугами нараховуються у відсотках річних із розрахунку 365 днів на рік на підставі стандартної процентної ставки, зазначеної у відповідній Заяві про надання банківської послуги.

Згідно з п. 4.3.4. Правил якщо інше не передбачено Генеральним договором, нараховані проценти повинні сплачуватися клієнтом щомісячно не пізніше 1 (одного) банківського дня, наступного за 24 числом кожного місяця за відповідний період.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення процентів, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення процентів підлягають задоволенню в розмірі 99550,29 грн. за період з 25.10.2019 по 16.08.2020, за розрахунком позивача, викладеного в заяві про зменшення позовних вимог.

Підсумовуючи наведене вище, позовні вимоги Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про солідарне стягнення з відповідачів 99550,29 грн. заборгованості за процентами підлягають задоволенню.

Розглянувши вимогу позивача, щодо солідарного стягнення пені в розмірі 23634,31 грн суд зазначає наступне.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення яких визначається сторонами в самому договорі).

Як підтверджено матеріалами справи, у Заяві про надання банківської послуги - кредиту з графіком погашення № МБ-ГЛ-КІЕ-2279/К1 від 17.04.2019 сторони погодили лише процентну ставку та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості посилається на типові Правила надання АТ «ПУМБ» банківських послуг корпоративним клієнтам малого бізнесу, в рамках Генерального договору про надання банківських послуг, що розміщуються на інтернет-сайті Банка (за електронною адресою: https://www.pumb.ua/) як невід`ємну частину Генерального договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила надання АТ «ПУМБ» банківських послуг корпоративним клієнтам малого бізнесу в рамках генерального договору про надання банківських послуг розумів відповідач1 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву про надання банківської послуги - кредиту з графіком погашення № МБ-ГЛ-КІЕ-2279/К1 від 17.04.2019, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, Правила надання АТ «ПУМБ» банківських послуг корпоративним клієнтам малого бізнесу в рамках генерального договору про надання банківських послуг належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в дані Правила.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки подані позивачем до позовної заяви Правила надання АТ «ПУМБ» банківських послуг корпоративним клієнтам малого бізнесу в рамках генерального договору про надання банківських послуг Затверджені заступником Голови Правління АТ «ПУМБ» 02.01.2020 року і діють з 09.01.2020 (а.с. 36-57), а Заява про надання банківської послуги - кредиту з графіком погашення № МБ-ГЛ-КІЕ-2279/К1 від 17.04.2019, що свідчить про зміну самим Банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин (17.04.2019) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30.03.2020), тобто кредитор додав до позовної заяви Правила в редакції, що затвердженні вже після підписання відповідачем1 Заяви про надання банківської послуги - кредиту з графіком погашення № МБ-ГЛ-КІЕ-2279/К1.

Крім того, Правила, які містяться в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача1, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17.04.2019 шляхом підписання заяви.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу1 Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені, надані банком Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому суд зазначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

З огляду на вище наведене та обставини справи, враховуючи судову практику Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості по пені у сумі 23634,31 грн, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. ч. 1 - 4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Натомість відповідачами не надано суду жодних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, та доказів про повернення кредиту в повному обсязі.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідачів відповідно до ст. 129 ГПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Витрати зі сплати судового збору в частині зменшення позовних вимог покладаються на відповідачів відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санагросід" (вул. Польова, 8, с. Махаринці, Козятинський р-н, Вінницька обл., 22141, ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Івпат Агро" (вул. Лесі Українки, 54, с. Гуменне, Вінницький р-н, Вінницька обл., 23203, ), ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , ідент. номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ідент. номер НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_4 , ідент. номер НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070, ) 135595,45 грн - заборгованості за кредитом, 99550,29 грн - проценти за користування кредитом та 9763,46 грн витрат пов`язаних із сплатою судового збору.

3. В частині стягнення з відповідачів 23634,31 грн - пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 21 вересня 2020 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070)

3 - відповідачу1 (вул. Польова, 8, с. Махаринці, Козятинський р-н, Вінницька обл., 22141)

4 - відповідачу2 (вул. Лесі Українки, 54, с. Гуменне, Вінницький р-н, Вінницька обл., 23203)

5 - відповідачу3 ( АДРЕСА_1 )

6 - відповідачу4 ( АДРЕСА_2 )

7 - відповідачу5 (1-й провулок Гаврилюка, буд. 5, смт. Крижопіль, Вінницька обл., 24600)

8 - відповідачу6 (вул. Миколаївська, буд. 9, кв. 32, м. Вінниця, 21000)