УХВАЛА

25 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/7510/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної фіскальної служби України

на рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2019 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2020

за позовом державного підприємства "Сервісно-видавничий центр" міста Києва

до Державної фіскальної служби України

про відшкодування збитків у сумі 501 177,40 грн.,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2020 (згідно з відміткою на конверті) Державна фіскальна служба України (далі - ДФСУ, скаржник) звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2020 зі справи № 910/7510/19; прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Крім того, скаржник просив поновити строк на касаційне оскарження зазначених судових актів у цій справі та зупинити їх виконання до закінчення перегляду справи у касаційному порядку.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.07.2020 касаційну скаргу ДФС України повернуто скаржнику без розгляду з підстав порушення вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України щодо незазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначених (передбачених) згідно відповідно до статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

13.08.2020 (згідно з відмітки на конверті) ДФС України ПОВТОРНО звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою з аналогічними вимогами, обґрунтувавши їх належним чином.

Поряд із цим Верховний Суд зазначає, що право на апеляційний перегляд справи та лише у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення визначено пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, який кореспондується з положеннями статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частиною першою статті 17 ГПК України.

Предметом позову в даній справі є відшкодування збитків у сумі 501 177,40 грн. Позов у зазначеній справі подано у 2019року.

Поряд із цим пунктом 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною сьомою статті 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 встановлено у розмірі 1 921 грн.

Отже, ціна позову у справі № 910/7510/19 не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому колегія суддів звертає увагу скаржника, що в силу зазначеної вище вимоги пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

Необхідність відкриття касаційного провадження скаржник обґрунтовує її винятковістю для ДФС України. При цьому зазначає, що ані вона, ані її посадові (уповноважені) особи не мають статусу підозрюваного (обвинуваченого) по кримінальному провадженню № 004462 в рамках розслідування злочину про викрадення автомобіля, вартість якого позивач неправомірно намагається стягнути з центрального органу виконавчої влади в якості збитків.

З огляду на наведене та, беручи до уваги обставини справи, предмет спору та доводи скаржника, колегія суддів вважає, що доводи винятковості цієї справи для скаржника не є очевидно неприйнятними на стадії прийняття касаційної скарги та відкриття касаційного провадження.

Частинами першою та другою статті 294 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій повідомляється про дату, час і місце розгляду скарги, а також про витребування матеріалів справи. До відкриття касаційного провадження учасники справи мають право подати заперечення проти відкриття касаційного провадження.

Заперечень на касаційну скаргу по цій справі не надходило.

Відповідно до частини третьої статті 294 ГПК України питання про відкриття касаційного провадження у справі вирішується колегією суддів у складі трьох суддів не пізніше двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня надходження заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, визначеному статтею 292 цього Кодексу.

Положеннями частини четвертої статті 294 ГПК України визначено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Проаналізувавши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що вона відповідає вимогам статті 290 ГПК України щодо форми та її змісту. Так касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України, з обґрунтуванням того, в чому полягає порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції після апеляційного перегляду справи апеляційною інстанцією, з урахуванням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та підпункту "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд вважає, що подані матеріали достатні для касаційного розгляду.

Водночас за приписами частини тринадцятої статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною четвертою статті 301 ГПК України перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження.

Щодо клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження спірних судових актів у цій справі, Верховний суд зазначає про таке.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частин першої та другої статті 288 ГПК України: касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення; учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Водночас постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (з послідуючими змінами) (далі - Постанова КМУ № 211), відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 введено карантин та відповідні обмежувальні заходи з 12.03.2020.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 (далі - Закон №540-IX), розділ X "Прикінцеві положення" ГПК України доповнено пунктом 4 такого змісту: під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

При цьому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ (далі - Закон № 731-ІХ), який набрав чинності 17.07.2020, внесені зміни до пункту 4 розділ X "Прикінцеві положення" ГПК України, та викладено його зміст в наступній редакції:

"Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Крім того Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону № 731-ІХ визначено:

"1. Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

2. Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом."

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що оскаржувана ДФС України постанова Північного апеляційного господарського суду ухвалена 04.03.2020, повний текст якої виготовлений в той же день. А тому останнім днем оскарження постанови, відповідно до приписів частини першої статті 288 ГПК України, є 24.03.2020 (припадає на час дії карантину). Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження спірної постанови апеляційної інстанції скаржник обґрунтовує тим, що представник ДФС України був відсутній в судовому засіданні 04.03.2020 під час проголошення постанови. При цьому скаржник звертає увагу, що ухвалою Верховного Суду від 10.07.2020 касаційну скаргу йому повернуто із застереженням про право на повторне звернення після усунення недоліків.

За таких обставин надіслана 13.08.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційна скарга у справі № 910/7510/19 подана із дотриманням вимог частини другої статті 288 ГПК України, через що строк на касаційне оскарження в даному випадку був пропущений з поважних причин, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а подані матеріали достатні для касаційного розгляду.

Щодо клопотання скаржника про зупинення виконання спірних судових актів у цій справі до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Клопотання мотивовано неможливістю розгляду даної справи до вирішення справи в рамках кримінального провадження № 004462. При цьому висновки судів попередніх інстанцій щодо вини ДФС України у викраденні автомобіля є передчасними, а стягнення його вартості господарським судом в якості збитків, на думку скаржника, є неможливим, оскільки наявне обмеження юрисдикції предметом спору та відсутністю повноважень щодо збирання та оцінки доказів.

Відповідно до частини першої статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Однак необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (§ 43).

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції").

Враховуючи викладене, зупинення виконання судового рішення в силу статті 332 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, та беручи до уваги, що однією із засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення й з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції належно обґрунтованих підстав для висновку про необхідність зупинення виконання спірних судових актів у цій справі, у задоволенні клопотання скаржника слід відмовити.

Керуючись частиною тринадцятою статті 8, статтями 234, 288, 294, частиною четвертою статті 301, статтею 332 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Поновити Державній фіскальній службі України пропущений строк подання касаційної скарги.

2. Відкрити касаційне провадження зі справи № 910/7510/19 за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2020 та здійснити перегляд зазначених судових актів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

3. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу до 12 жовтня 2020 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

5. Відмовити у задоволенні клопотання Державної фіскальної служби України про зупинення виконання рішення господарського суду міста Києва від 03.12.2019 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2020 у справі № 910/7510/19 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

6. Витребувати матеріали справи № 910/7510/19 господарського суду міста Києва за позовом державного підприємства "Сервісно-видавничий центр" міста Києва до Державної фіскальної служби України про відшкодування збитків у сумі 501 177,40 грн.

7. Копію ухвали надіслати до господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос

Суддя Т. Малашенкова