РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.09.2020Справа № 910/2070/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Рейл Логістикс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 7 114 617,90 грн

Суддя: Шкурдова Л.М.

секретар с/з Масна А.А.

Представники сторін:

від позивача - Фурман Т.Л., за дов.

від відповідача - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Рейл Логістикс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 7 114 617,90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 відкрито провадження у справі №910/2070/20 за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі Договору купівлі-продажу від 21.03.2019 №2019-03-21/KD/01 позивачем придбано у власність залізничний рухомий склад (вагони), право власності на які перейшло до позивача на території Російської Федерації (на станції Соловей Південно-Східної залізниці), про що свідчать Акти приймання-передачі вагонів. Позивач зазначає, що з моменту переходу права власності на вагони до ТОВ «СМАРТ РЕЙЛ -ТІСТИКС» всі операції з рухомим складом здійснюються позивачем як власником. Відповідно до умов Договору від 01.02.2019 №00914/ЦТЛ-2019 про надання послуг, укладеного з відповідачем, з позивача було стягнуто відповідну плату за перевезення загальною сумою 1 937 293,90 грн відповідно до схеми 14.1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26 березня 2009 року N317. За рішенням Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» 31.07.2019, 06.08.2019 та 07.08.2019 з особового рахунку позивача було стягнуто додаткові платежі за перевезення загальною сумою 7 114 617,90 грн, оскільки на думку відповідача, вагони переміщувались на територію України не як вагони з-під вивантаження, а як товар, який проходив митні процедури та направлявся на станцію призначення Черкаси для зміни власника. Позивач вважає додаткове стягнення плати за перевезення власних вагонів, що направлялись позивачем у відстій в період квітень-липень 2019 року безпідставним, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач заперечує факт переходу права власності на залізничний рухомий склад на території Російської Федерації згідно Актів приймання-передачі вагонів, оскільки вказані вагони направлялись позивачу як товар, для зміни власника і підлягали митному декларуванню, в зв`язку з тим, що в графі 15 наданих накладних зазначено «Вагоны железнодорожные всякие, перевозимые на своих осях. На продажу», в графі 24 накладної «Документы, приложенные отправителем» є посилання на декларацію та інвойс, а в графі 25 накладних «Информация не предназначенная для перевозчика» міститься посилання на договір купівлі-продажу. Відповідач зазначає, що ним виявлено, що у графі 15 зазначене найменування вантажу - код ГНВ 860699000, якому відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної системи номенклатури вантажів відповідає код ЄТСНВ 421246, а не код - 421034, зазначений в накладних. Невірне зазначення коду ЄТСНВ призвело до нарахування меншого тарифу, ніж той, який був нарахований при вірному зазначенні коду ЄТСНВ 421246, як для товару, що переміщується через митний кордон. Відповідач зазначає, що право власності на вагони не могло перейти до позивача на території Російської Федерації, оскільки вагони доставлялись позивачу такими, що пройшли митне очищення; Акти приймання-передачі вагонів не могли бути підписані до моменту прибуття на станцію призначення, в зв`язку з тим, що умовами Договору купівлі-продажу (п.2.9.) передбачено, що Акт приймання-передачі вагонів підписується сторонами впродовж 2 робочих днів з моменту прибуття вагонів на станцію призначення та пунктом 5.1.6. Договору передбачено, що після прибуття вагонів на станцію призначення продавець підписує акт приймання-передачі вагонів та направляє його покупцю для підписання. Відповідач у відзиві на позов зазначив, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, оскільки виявивши необґрунтоване відображення у своєму особовому рахунку спірної суми, як використаної, позивач мав звернутися до відповідача з відповідною вимогою про відновлення цієї суми на особовому рахунку, що відповідає договірному способу захисту та виключає можливість повернення коштів, як безпідставно одержаних.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що позивачем вірно зазначено код перевезення вагонів, реєстрація вагонів в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів не є обов`язковою при переході права власності на вагони; обов`язок здійснити митне оформлення в режимі «експорт» покладено на продавця, що було здійснено ним на території Російської Федерації; передача вагонів від продавця до покупця відбулась у момент перетину вагонами прикордонної станції Соловей на території Російської Федерації, що відповідає умовам Договору.

В судовому засіданні 18.08.2020 закрито підготовче провадження, призначено здійснювати розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 15.09.2020 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СМАРТ РЕЙЛ ЛОГІСТИКС» (покупець) та ALPINE COMMERCE & CONSULTING (СУ) LTD (продавець) укладено Договір купівлі-продажу від 21.03.2019 №2019-03-21/KD/01 ( далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець прийняти і сплатити залізничні вагони-хопери, що були в експлуатації, для перевезення зерна.

Згідно з п.2.1. Договору перехід права власності від Продавця до Покупця оформлюється Актом приймання-передачі Вагонів за формою Додатка № 2 до цього Договору.

Пунктом 2.2. Договору купівлі-продажу передбачено, що вагони слідують залізницею своїм ходом («на своїх осях») до станції призначення, погодженої сторонами і розташованої на території України. Датою передачі вагонів від продавця до покупця є дата, зазначена в Акті приймання- передачі, яка відповідає даті перетину Вагонів прикордонної станції, що знаходиться на території Російської Федерацію і визначається за даними ГОЦ ВАТ «РЖД». При цьому до дати передачі вагонів усі витрати щодо утримання і експлуатації вагонів несе продавець. Витрати, пов`язані з доставкою вагонів на станцію призначення, розподіляються в порядку, встановленому п. 2.4 Договору.

Відповідно до п.3.1. Договору ціна за один вагон, що постачається за цим договором складає 16 500 дол. США і зазначається у відповідній Специфікації, погодженій сторонами.

01.02.2019 року між АТ «Українська залізниця» (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Рейл Логістикс» (замовник) укладено Договір №00914/ЦТЛ-2019 про надання послуг (далі- Договір).

Згідно п.1.1. Договору його предметом є здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону до перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3 Договору).

Розділами 3, 4 Договору встановлено вартість послуг та порядок проведення розрахунків.

Згідно із п.4.5 Договору встановлено, що по мірі виконання перевезень та надання послуг, Перевізником відображається на особовому рахунку використання Замовником коштів за добу для оплати.

Відповідно до п.4.6 Договору щодобово, протягом періоду виконання Договору, перевізник надає замовнику в електронному вигляді переліки перевізних документів на електронну адресу, а у разі відсутності електронного зв`язку- у паперовому вигляді.

Відповідно до п.4.11 Договору наявність підписаної зведеної відомості не позбавляє перевізника права здійснити донарахування не врахованої плати за надані послуги за минулі періоди.

Додатками №№1-4 встановлено розміри плати за надання послуг за Договором від 01.02.2019 року №00914/ЦТЛ-2019 про надання послуг.

Як вбачається з матеріалів справи залізницею в період квітень-липень 2019 року було надано Позивачу послуги по міжнародному перевезенню вантажів залізничним транспортом із урахуванням Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (надалі-УМВС) за накладними №№27450147, 27450121, 27450164, 27450092, 27513716, 27445413, 27445340, 27445310, 27445219, 27445368, 27445142, 27513739, 27513772, 27513786, 7513756, 27513799, 27513820, 27513673, 27513609, 27513691, 27513636, 27482107, 27482119, 27482111, 27482114, 27538089, 27538067, 27538113, 27538169, 27513897, 27513875, 27513866, 27513840, 27513853, 27513885,27560571, 27560955, 27560941, 27537412, 27537274, 27537321, 27537358, 27434728, 27434730, 27434732, 27434739, 27434735, 27439975, 27439982, 27439980, 27513912, 27561792, 27561725, 27561777, 27481449, 27481241, 27481576, 27481301, 27481368, 27481468, 27576653, 27576621, 27576609, 27576601, 27576565, 27576512, 27576646, 27439953, 27439962, 27439969, 27561616,27561512, 27561547, 27561581, 27561524, 27481134, 27481212, 27481200, 27481181,27465931, 27465945, 27465905, 27465921, 27465913, 27465881, 27465898, 27450265, 27450282, 27450299, 27450324, 27450242, 27440027, 27440084, 27440095, 27440091, 27440087, 27541696, 27542003, 27542052, 27541862, 27541734, 27541763, 27541922, 27541963, 27541822, 27541631, 27541889, 27542633, 27542540, 27542663, 27542697, 27542731, 27450990, 27450964, 27550973, 27434176, 27434186, 27434212, 27434203, 27434197, 27538818, 27538850, 27539057, 27538895, 27538877, 27450874, 27450853, 27481112, 27450929, 27450941, 27482127, 27482152, 27482145, 27482145, 27482137, 27482132, 27482160, 27450047, 27449995, 27449969, 27450835, 27450793, 27450783, 27450813, 27450802, 27450821, 27450917, 27542393, 27542437, 27542493, 27542520, 27576713, 27576673, 27576662, 27576714, 27576698, 27576694, 27576684, 27434192, 27434099, 27434142, 27434215, 27434225, 27434220, 27434232, 27434095, 27434083, 27434073, 27434085, 27434067, 27434121, 27434136, 27434156, 27434156, 27434148, 27440076, 27440059, 27440070, 27440037, 27440054, 27440035, 27440017, 27450351, 27450381, 27434240, 27434230, 27434235, 27426784,27426665, 27426691, 27426721, 27427117, 27427016, 27427053, 27427077, 27426635, 27426584, 27426864, 27426934, 27426902, 27426956.

Перевезення вантажу на адресу позивача здійснювалося із станції Валуйки РЖД через станції Соловей (експ) РЖД, Тополі (експ) УЗ до станції призначення - Черкаси Одеської залізниці.

Відповідно до параграфу § 1 ст.3 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення ця угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в Прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

Відповідно до параграфу § 3 ст.14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення укладення договору перевезення підтверджується накладною (надалі- накладна СМГС).

Розрахунок тарифу за вищевказаними накладними здійснювався згідно із Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (далі-збірник тарифів) за схемою 14.1.

Порожні приватні вагони, які переміщуються для виконання транспортних операцій, переміщуються через державний кордон без декларування, на підставі наданих митному інспектору перевізних документів. У разі надходження на митну територію України, порожніх приватних тонів, що належать нерезидентам України і переміщуються для інших цілей, вони повинні бути поміщені декларантом у відповідний митний режим згідно із умовами зовнішньоекономічного договору (контракту).

Гармонізованою номенклатурою вантажів (ГНВ), яка створена на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації і відповідає Гармонізованій номенклатурі вантажів Міжнародного союзу залізниць та використовується для опису та кодування вантажів в міжнародному вантажному сполученні держав-учасниць Організації Співдружності Залізниць (ОЗС), передбачено кодування транспортних засобів відповідно до мети ввезення.

Для перевезення вагонів під навантаження (виконання транспортних операцій) використовується код ГНВ 99210000 або 99220000 «вагоны приватные, более двух осей порожние, до или после груженого рейса, выполненого ж.д. предприятием в пределах сущест.тарифа», яким відповідає код ЄТСНВ 421034 «вагоны железнодорожные всякие, перевозимые на своих осях».

У разі зазначення у перевізному документі у графі 15 «Найменування вантажу» іншого коду або мети перевезення, такі вагони переміщуються відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракту) і потребують декларування на кордоні.

Відповідач вказує, що згідно із вимогами п.2.2.4 та п.5.4.1 «Технологічного процесу роботи філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця» та її виробничих структурних підрозділів», затвердженого наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 23.05.2016р. №393, була здійснена контрольна перевірка паперових документів СМГС, на відповідність внесених даних до електронного перевізного документу та правильність нарахування тарифу і додаткових зборів. В процесі аналізу вищезазначених перевізних документів та маршруту власних (не належать АТ «Укрзалізниця») вагонів за період з квітня по липень 2019 року, Відповідачем виявлено, що у графі 15 зазначене найменування вантажу -код ГНВ 360699000, якому відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно- статистичної системи номенклатури вантажів відповідає код ЄТСНВ 421246, а не код -21034, зазначений в накладних. Відповідач зазначає, що невірне зазначення коду ЄТСНВ призвело до нарахування меншого тарифу, ніж той, який був нарахований при вірному зазначенні коду ЄТСНВ 421246, як для товару, що переміщується через митний кордон. Відповідач вказує, що вказані вагони направлялися позивачу, як товар, для зміни власника та підлягали митному декларуванню.

Спір у даній справі виник в зв`язку з донарахуванням відповідачем провізної плати в розмірі 7 114 617,90 грн, оскільки на думку відповідача, вагони переміщувались на територію України не як вагони з-під вивантаження, а як товар, який проходив митні процедури та направлявся на станцію призначення Черкаси для зміни власника.

Відповідно до ст.655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення (ст.667 ЦК України).

Згідно ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Пунктом 2.2 Договору купівлі-продажу передбачено, що датою передачі вагонів від продавця до покупця є дата, зазначена в Акті приймання-передачі, яка відповідає даті перетину вагонів прикордонної станції, що знаходиться на території Російської Федерації і визначається за даними ГІОЦ ВАТ «РЖД».

У відповідності до п.2.9 Договору купівлі-продажу сторони домовилися підписати Акт приймання-передачі вагонів за формою Додатка №2 до цього Договору впродовж 2 (двох) робочих днів з моменту прибуття вагонів на станцію призначення. При цьому, дата передачі вагонів визначається відповідно до п. 2.2 цього Договору.

Таким чином, умовами Договору купівлі-продажу передбачено момент переходу права власності від продавця покупцю, який визначений датою підписання актів приймання-передачі, що відповідає нормам статті 334 ЦК України.

Отже, перехід права власності на вагони до позивача на станції Соловей Південно-Східної залізниці, код 439701 підтверджується Актами приймання-передачі, підписаними сторонами Договору купівлі-продажу вагонів від 21.03.2019 №2019-03- 21/KD/01, укладеного між позивачем та ALPINE COMMERCE & CONSULTING (СУ) LTD. Акти підписані в порядку, встановленому пунктом 2.9 Договору та підтверджують перехід права власності відповідно до умов п. 2.2 Договору купівлі-продажу та ст. 334 Цивільного кодексу України.

Таким чином, заперечення відповідача щодо переходу права власності на вагони на території Російської Федерації є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що право власності на вагони не могло перейти до позивача на території Російської Федерації, оскільки вагони доставлялись позивачу такими, що пройшли митне очищення та Акти приймання-передачі вагонів не могли бути підписані до моменту прибуття на станцію призначення, оскільки умовами Договору передбачено підписання таких актів після прибуття вагонів на станцію призначення, виходячи з наступного.

Пункт 5.1.2 Договору купівлі-продажу від 21.03.2019 № 2019-03- 21/KD/01, укладений позивачем з ALPINE COMMERCE & CONSULTING (СY) LTD (продавець) та умови терміну FCA згідно з INCOTERMS - 2010 покладають на продавця обов`язок здійснити митне оформлення вагонів в режимі «експорт», що і було здійснено продавцем на території Російської Федерації. Митне очищення в режимі імпорт здійснює покупець самостійно.

Відповідно до п. 2.4 Договору купівлі-продажу, вагони передаються Продавцем Покупцю (ТОВ «СМАРТ РЕЙЛ ЛОГІСТИКС») на умовах постачання FCA (згідно з INCOTERMS - 2010): прикордонна станція РФ/прикордонна станція України (зазначені в залізничній накладній відповідно до Плану формування потягів). Відповідно до залізничних накладних, які були додані до позовної заяви, такою станцією передачі була станція Соловей Південно-Східної залізниці, код 439701, на території Російської Федерації, надалі - станція Соловей, що і зазначено в Актах приймання-передачі вагонів, що цілком відповідає Правилам INCOTERMS - 2010 (термін FCA) та умовам Договору купівлі-продажу.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати INCOTERMS - 2010 «термін "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.» Продавець виконав зобов`язання щодо митного оформлення вагонів в режимі експорт (на території Російської федерації) відповідно до умов п.2.1.5 Договору купівлі-продажу та правил INCOTERMS - 2010. Зобов`язань щодо митного очищення в режимі імпорт не передбачено ані Договором, ані умовами терміну FCA правил INCOTERMS - 2010.

Відповідно до ст. А. З терміну FCA INCOTERMS - 2010 Продавець може укласти Договір перевезення на ризик і за рахунок покупця. Окрім того, сторони мають право встановлювати в Договорі умови, що встановлюють виключення з положень певного терміну INCOTERMS - 2010. Отже, продавець, відповідно до ст. А. З терміну FCA та на вимогу п. 2.2 Договору купівлі-продажу організував (на ризик та за рахунок покупця) перевезення вагонів в адресу покупця після передачі вагонів останньому у власність. Організація перевезення вагонів покупця не може вплинути на момент переходу права власності, визначений нормами чинного ЦК України та умовами укладеного сторонами Договору. Встановлення технічної процедури підписання актів приймання-передачі вагонів також не можуть змінювати момент переходу права власності на вагони.

Щодо реєстрації зміни власника в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів суд зазначає, що така реєстрація вагонів в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів не є обов`язковою при переході права власності на вагони та не впливає на момент виникнення права власності на товар.

Таким чином, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правових підстав для нарахування додаткових платежів за перевезення загальною сумою 7 114 617,90 грн, з підстав переміщення вагонів як товар, який проходив митні процедури та направлявся на станцію призначення для зміни власника та матеріалами справи підтверджено, що право власності на вагони перейшло до позивача на території Російської Федерації, в той же час правові підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 7 114 617,90 грн вістуні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 Статуту залізниць України він визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі ст.17 Статуту залізниць України перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами.

Пунктом 1.3. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (із змінами та доповненнями) остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

Виходячи з п. 2.1. Правил розрахунків розрахункові підрозділи залізниць здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг.

Пунктом 2.3. Правил розрахунків встановлено, що розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору, згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника.

У відповідності до п.2.5. Правил розрахунків платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг.

Таким чином, згадані особові рахунки відправників, одержувачів, експедиторів, не є рахунками, тотожними рахункам, які відкриваються установами банків чи інших фінансових установ, адже: по-перше, ні залізниця, ані її розрахунковий підрозділ не є банківською установою; по-друге, кошти у вигляді попередньої оплати від згаданих осіб надходять на спеціальний рахунок розрахункового підрозділу відповідної залізниці, відкритому у банківській установі. Цей рахунок, є одним з рахунків саме залізниці, а не її клієнта.

Відтак, зазначені кошти попередньої оплати, після надходження та зарахування установою банку на спеціальний рахунок розрахункового підрозділу залізниці, стають власністю саме цієї залізниці.

Відповідно до п. п. 2.6, 2.10 Правил розрахунків, розрахунковий підрозділ залізниць веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Наслідки неправильного нарахування платежів відповідачем та порядок повернення надлишково стягнутої суми визначено п. 4.10 Договору №00914/ЦТЛ- 2019 про надання послуг від 01.02.2019, а саме шляхом внесення відповідних змін до особового рахунку замовника. В договорі відсутній обов`язок відповідача у разі неправильного (помилкового) відображення даних у особовому рахунку позивача повертати йому кошти. Не встановлено такого обов`язку діючими нормативними актами.

Таким чином, виявивши необґрунтоване відображення у своєму особовому рахунку спірної суми, як використаної, позивач мав звернутися до відповідача з відповідною вимогою про відновлення цієї суми на особовому рахунку.

Відповідно до ст.1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст.1212 ЦК України.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25.02.2015р. № 3-11гс15 у справі № 910/1913/14, яка є обов`язковою для застосування всіма судами. Позивачем не наведено правових підстав для відступлення від вказаного висновку Верховного Суду.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, зміст п. 4.10 Договору, суд приходить до висновку, що позивачем обрано спосіб захисту, який не відповідає спірним правовідносинам сторін, повернення коштів, які були перераховані відповідачу на підставі укладеного з відповідачем та діючого Договору від 01.02.2019 №00914/ЦТЛ-2019 не може вважатися безпідставним отриманням відповідачем грошових коштів, тобто позивачем обрано не той спосіб захисту, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Шкурдова

Дата складення тексту рішення: 25.09.2020