ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2020м. ДніпроСправа № 904/3407/20

за позовом Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м.Київ

до Фізичної особи-підприємця Немеш Олександра Михайловича, с.Первомайське

про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 7578,29 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Павлоградська місцева прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернулася до Господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Немеш Олександра Михайловича і просить суд стягнути плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 7 578,29 грн. та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань з користування автомобільними дорогами, а саме під час перевірки Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області транспортного засобу МАN, модель ТGА 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп марки PANAV, модель NS 136, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було встановлено перевищення вагових обмежень загальної маси транспортного засобу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач відзив на позов, а також докази повної оплати до суду не надав, повідомлення про вручення поштового відправлення 49 8 вручено 05.09.2020р., в зв`язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.

Вважаючи на те, що ухвалу про відкриття провадження у справі було надіслано за належною адресою Відповідача зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і повернуто підприємством зв`язку, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі №904/9904/17).

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Виконувач обов`язків керівника Павлоградської місцевої прокуратури звертається до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті з позовом до Фізичної особи-підприємця Немеш Олександра Михайловича про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговими транспортним засобом з наступних підстав.

На Укртрансбезпеку покладено повноваження з питань звернення до суду з позовом про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Разом з тим, Управління не є самостійною юридичною особою, а є структурним підрозділом Укртрансбезпеки. Таким чином, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державною здійснити відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

Проте, Укртрансбезпека більше року не звертається до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Немеш Олександра Михайловича плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи.

Порушення інтересів держави полягає у ненадходженні до державного бюджету коштів у вигляді плати за проїзд дорогами загального користування великоваговими та великогабаритними транспортними засобами, що ставить під загрозу своєчасне та повне фінансування Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування, метою якої є забезпечення ефективного функціонування та проведення ремонту автомобільних доріг.

Проте, незважаючи на наявність відповідних повноважень, Державна служба України з безпеки на транспорті неналежним чином здійснює захист інтересів держави.

Павлоградською місцевою прокуратурою направлено лист від 21.04.2020р. щодо вжитих Державною службою України з безпеки на транспорті заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з ФОП Немеш О.М. в дохід державного бюджету грошових коштів у сумі 252,52 євро, що по курсу НБУ станом на 24.04.2019р. складає 7 578,29 грн. за проїзд автомобільними дорогами загального користування великогабаритних транспортних засобів вагові параметри яких перевищують нормативні.

У відповідь на вищезазначений лист з Управління Укртрансбезпеки у 3апорізькій області надійшов лист за вихідним номером №620/26/23-20 від 05.05.2020р. у якому зазначено, що Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області не є юридичною особою та немає власних рахунків, тому самостійним зверненням до суду не зверталося.

У відповідь на вищезазначений лист Павлоградської місцевої прокуратури з Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов лист за вихідним номером №4147/05/15-20 від 21.05.2020р. у якому зазначено, що плата за проїзд у сумі 252,52 євро що по курсу НБУ станом на 24.04.2019р. складає 7578,29 грн у добровільному порядку не сплачувалася. Укртрансбезпекою відповідні позовні вимоги до ФОП Немеш О.М. не заявлялися.

Таким чином, будучи обізнаним про порушення інтересів держави, Державна служба України з безпеки на транспорті, неналежним чином здійснює захист інтересів держави, до суду із позовною заявою про стягнення плати за проїзд з фізичної особи-підприємця Немеш О.М. не зверталася, обмежившись листуванням із Павлоградською місцевою прокуратурою та прокуратурою Дніпропетровської області.

Як наслідок, плата за проїзд автомобільними дорогами загального

користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 7578,29 грн. більше року залишається не стягнутою до Державного бюджету.

За таких обставин, способом захисту інтересів держави є саме звернення прокурора до суду із даною позовною заявою.

На підставі направлення на рейдову перевірку №007196 (а.с.34) у період з 23.04.2019р. - 26.04.2019р. співробітниками Управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області здійснено первірку транспортних засобів автомобільних перевізників, водіїв, що здійснюють перевезення пасажирів, вантажів на 474 км. а/д Н-08 «Бориспіль-Маріуполь».

У пункті габаритно-вагового контролю на 474 км. а/д Н-08 «Бориспіль-Мариуполь» 24.04.2019р. було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки МАN, модель ТGА 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп марки PANAV, модель NS 136, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 та який належить фізичній особі-підприємцю Немешу О.М.

За результатами перевірки посадовими особами Управління 24.04.2019 складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0009618 (а.с.42), акти №0016118 та №096937 від 24.04.2019р. (а.с.38, 39), довідка про зважування ППГВК №2 №19114 від 24.04.2019р. (а.с.41), якими зафіксовано перевезення вантажу автомобілем, який належить Відповідачу, із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху, а саме: навантаження на осі: 6,75/9,85/8,10/7,70/7,55 при нормативно допустимій на одиничну осі 11т, на ось 23,35 т при гранично допустимій 22 т.

На підставі зазначених документів в Управлінні складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування як додаток до акту №0016118 від 24.04.2019р. (а.с.40) відповідно до якого:

- пройдена відстань - 631,3 км, навантаження на строєну ось 23,35 т. при гранично допустимій 22 т плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, склала 252,52 євро.

Відповідачу Листами №9807/26/24-20 від 31.01.2020р. направлено примірник Акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 24.04.2019р. №0016118, розрахунок плати за проїзд великовагових (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільним дорогами загального користування як додаток до акту № 0016118 від 24.04.2019р. (а.с.44-47).

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11т, здвоєні осі - 18т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до п. 30 Порядку 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П=(Рзм+Рнв+Рг) х В, де:

П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1км проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду;

В- відстань перевезення, кілометрів.

Відповідно до п. 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному змірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Пунктом 28 Порядку №879 встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Таким чином, розмір плати за проїзд транспортним засобом Позивача становить: 0,2*631.3*2= 252,52 євро.

Пунктом 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим національним банком на день проведення розрахунку.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Станом на 23.06.2020р. Відповідачем не здійснено оплату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

За таких обставин визначена плата за проїзд, несплачена перевізником транспортного засобу у встановлені чинним законодавством строки набуває статусу заборгованості перед бюджетом України, плату за проїзд Відповідачем в розмірі 7 578, 29 грн. не сплачено, що і стало причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також е дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно ч. 3 ст. 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Як встановлено під час габаритно-вагового контролю, ані дозволу, ані документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів у вказаного перевізника не було.

Відповідно до п. 26 Порядку № 879, кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. За п. 6 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Держаного бюджету України в частині доходів є плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

З вказаних норм вбачається, що 7578,29 грн. мають стягуватися на користь державного бюджету України.

Згідно п. п. 28, 31-1, 32 Порядку № 879, згідно п. п. 28, 31-1, 32 Порядку № 879 відповідальність за перевезення вантажів з перевищенням вагових чи габаритних параметрів несе автомобільний перевізник.

Відповідно до п. 31-1 Порядку № 879 перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Перевіряючи доводи учасників справи щодо процедури здійснення габаритно-вагового контролю, суд враховує, що механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007року №879.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2, пунктом 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За змістом підпункту 3 пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Під час здійснення органом Укртрансбезпеки габаритно-вагового контролю транспортного засобу Відповідача було встановлено перевищення нормативно допустимого вагового (осьового) навантаження транспортного засобу.

Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий, компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постанов Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Згідно з п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Порядок габаритно-вагового контролю).

Згідно із п. п. 3 п. 2 Порядку габаритно-вагового контролю, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

У відповідності до п. п. 4 п. 2 Порядку габаритно-вагового контролю, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Судом встановлено, що між сторонами у даній справі виникли правовідносини щодо своєчасної сплати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Матеріалами справи підтверджено факт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, що підтверджено Актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0016118 від 24.04.2019р., довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0009618 від 24.04.2019р.

Доводи прокурора про те, що посадові особи Позивача здійснювали габаритно-ваговий контроль транспортного засобу Відповідача у відповідності до наданих їм повноважень, а також про допустимість використання Позивачем ваг, на яких проводилось зважування автомобіля Відповідача, теж підтверджується матеріалами справи та Відповідачем не спростовано.

Судом встановлено, що за результатами проведеної перевірки проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд 252,52 євро, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 24.04.2019р. складає еквівалент у сумі 7 578,29 грн.

Пунктом 28 Порядку габаритно-вагового контролю визначено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до п. 31-1 Порядку габаритно-вагового контролю визначено, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Пунктом 27 Порядку передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України на день проведення розрахунку.

Відповідно до п. 31-1 Порядку, перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Відповідно до п. 26 Порядку кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Судом встановлено, що Відповідач повідомлений Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області листами про необхідність внесення плати за проїзд у розмірі 7 578,29 грн. на підставі п. 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 не виконав, у встановлений законом строк плату за проїзд автомобільними дорогами великоваговим транспортним засобом не сплатив, дії Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області під час проведення перевірки габаритно-вагового контролю не оскаржував.

Стосовно вирішення питання про наявність у прокурора повноважень на представництво у суді інтересів держави, суд керувався нормами ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99 суд, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Згідно з вимогами п.26 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі-Порядок № 879), кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, відповідно до п.1 ч.2 ст.24-2, п.6 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України, належить до джерел формування державного дорожнього фонду у складі доходів спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно зі п.14 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" плата за проїзд є джерелом формування спеціального фонду Державного бюджету України та передбачає її цільове використання.

Частиною 3 ст. 24-2 Бюджетного кодексу України визначено, що кошти державного дорожнього фонду спрямовуються на: 1) фінансове забезпечення будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування державного значення та інших заходів, визначених п.1 ч.4 ст. 3 Закону України "Про джерела фінансування дорожнього господарства України"; 2) фінансове забезпечення будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення, вулиць і доріг комунальної власності у населених пунктах (у вигляді субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам); 3) виконання боргових зобов`язань за запозиченнями, отриманими державою або під державні гарантії, на розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування; 4) фінансове забезпечення заходів із забезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до державних програм.

З огляду на викладене, доцільність застосування представницьких повноважень прокурором обумовлена актуальністю питань щодо розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, збереження автомобільних доріг, забезпечення безпеки перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Також, порушення інтересів держави полягає у ненадходженні до державного бюджету коштів у вигляді плати за проїзд дорогами загального користування великоваговими та великогабаритними транспортними засобами, що ставить під загрозу своєчасне та повне фінансування Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування, метою якої є забезпечення ефективного функціонування та розвитку мережі автомобільних доріг загального користування, будівництва, реконструкції та проведення ремонту автомобільних доріг.

Отже, визначена контролюючим органом плата за проїзд, що несплачена перевізником добровільно у встановлені строки, набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, а її несплата у встановлені строки суттєво порушує інтереси держави.

Згідно зі ст.170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно ч.3 ст.4 ГПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

У ст.28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" зазначено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з вимогами ст.6 Закону України "Про автомобільний транспорт" та пп. 2, 15, 27 п.5 Положення (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №320, які набрали чинності 03.05.2018), Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, серед іншого: державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Зважаючи на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

До прокуратури області надійшла інформація з Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області щодо наявної заборгованості за перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу або без документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. (Лист Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області).

При цьому, Державна служба України з безпеки на транспорті, будучи обізнаною про наявність порушень інтересів держави, маючи відповідні повноваження, визначені ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" та пп. 2, 15, 27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №320, що набрали чинності 03.05.2018), протягом тривалого часу не вжила належних та ефективних заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з Відповідача виниклої заборгованості з плати за проїзд.

В матеріалах справи наявний лист Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області на адресу перевізника, яким останнього зобов`язано сплатити плату за проїзд протягом 30 днів з моменту визначення плати. Інші заходи щодо погашення Відповідачем заборгованості перед державним бюджетом у спірних правовідносинах Укртрансбезпекою не вживалися.

Беручи до уваги, що заборгованість Відповідачем не сплачена, вжиті Позивачем заходи є вочевидь неефективними, а отже неналежними.

Разом із цим, норма ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" вимагає від прокурора доведення лише факту нездійснення або неналежного здійснення уповноваженим органом своїх повноважень, а не встановлення причин нездійснення уповноваженими органами своїх функцій щодо захисту інтересів держави.

Більше того, встановлення будь-яких причин нездійснення органами Укртрансбезпеки своїх функцій не може обмежувати державу в праві на судовий захист.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №905/803/18.

Таким чином, Державною службою України з безпеки на транспорті не вжито належних заходів щодо звернення до господарського суду Дніпропетровської області, з метою захисту інтересів держави, про стягнення з Фізичної оосби-підприємця Немеш О.М. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 7 578,29 грн.

Наведене є доказом неналежного здійснення захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором.

Враховуючи наведене, а також те, що інтереси держави тривалий час залишаються незахищеними, Павлоградською місцевою прокуратурою Дніпропетровської області подано до суду даний позов.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини, господарський суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.48, 53 Закону України "Про автомобільний транспорт", ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст.29 Бюджетного кодексу України, ст.170 Цивільного кодексу України, Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, ст.ст.13, 86, 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Немеш Олександра Михайловича, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційни код НОМЕР_3 ) на користь Державного бюджету України (IBAN UA6017002, одержувач УК у Олександрійському району м. Запоріжжя, МФО 899998, ; призначення платежу: 22160100) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 7 578,29 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Немеш Олександра Михайловича, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційни код НОМЕР_3 ) на користь Прокуратури Дніпропетровської області, (49044, м.Дніпро, пр.Д.Яворницького, 38, ) судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області в межах строку передбаченого п. 4 Розділу Х «Прикінцевих положень» Господарського процесуального кодексу України з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

21.09.2020р.