Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА про повернення позовної заяви

"18" вересня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1121/20

Господарський суд Житомирської області у складі судді Маріщенко Л.О.,

розглядаючи справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія"Оранта"

до Об"єдання співвласників багатоквартирного будинку "Сьомий будинок"

про стягнення 25827,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" звернулось з позовом до Об`їдання співвласників багатоквартирного будинку "Сьомий будинок" про стягнення 25827,60грн в порядку суброгації.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вказана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або5 особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Отже, реалізація права на звернення до суду із позовом є процесуальною дією в суді, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва, або її процесуальним представником. При цьому підписання та/або подання позовної заяви є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України).

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи (ч. 1 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України).

Як убачається з позовної заяви від імені Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" її підписано начальником відділу правового та кадрового забезпечення Житомирської обласної дирекції ПАТ "НАСК Оранта" Сапінським О.П., який діє в порядку самопредставництва юридичної особи позивача на підставі посадової інструкції.

Суд звертає увагу, що положеннями частини четвертої статті 56 Господарського процесуального кодексу України розмежовано такі юридичні категорії, як "самопредставництво" і "представництво".

За загальним правилом цивільного законодавства, самопредставництво - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Зокрема, таке право могло б підтверджуватися:

- доказами того, що особа обіймає певну посаду на підприємстві (наказ, трудовий договір);

- доказами, які б дозволили встановити обсяг процесуальних повноважень посадової особи (статут, положення, трудовий договір (контракт).

Аналогнічна позиція викладена в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 р. у справі №904/3935/19.

Крім того суд також звертає увагу, що відносини, що виникають у сфері державної реєстрації регулюються спеціальним Законом України "Про державну реєстрацію" .

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

З метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр) (ч.1 ст. 7 Закону України).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі належать відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи (п. 13 ч. 2 ст.9 Закону).

При цьому, відповідно до пункту другого частини першої статті першої цього закону Витяг з Єдиного державного реєстру (далі - Витяг) містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі. Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі.

Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ "Національна акціонерна страхова кмпанія "Оранта", особою, уповноваженою представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності вказано Грищенко Валерій Михайлович.

Таким чином уповноваженою особою на підписання позовної заяви від імені позивача без довіреності є саме Грищенко Валерій Михайлович .

Суд зазначає, що із доданих до позовної заяви документів не убачається, що начальнику відділу правового та кадрового забезпечення Житомирської обласної дирекції ПАТ "НАСК Оранта" Сапінському О.П. надано повноваження діяти в порядку самопредставництва від імені позивача без довіреності.

Разом з тим, посадова інструкція начальника відділу правового та кадрового забезпечення Житомирської обласної дирекції ПАТ "НАСК Оранта" не являється належним доказом на підтвердження повноважень Сапінського О.П. у судах у порядку самопредставництва з правом підпису процесуальних документів від імені позивача, оскільки посадова інструкція є локальним (внутрішнім) нормативно-правовим актом, яким регулюються відносини з питань праці відповідно та у межах актів трудового законодавства, а отже не відноситься до документів, визначених частиною четвертою статті 56 Господарського процесуального кодексу України, якими можливо підтвердити повноваження вказаної особи на самопредставництво органу місцевого самоврядування.

Теж саме стосується і поданого позивачем наказу про призначення Сапінського О.П. начальнику відділу правового та кадрового забезпечення Житомирської обласної дирекції ПАТ "НАСК Оранта" № 2622-К від 13.10.2015, вказаний документ є виключно внутрішнім документом та не надає право здійснення повноважень Сапінського О.П. у судах у порядку самопредставництва.

Таким чином призначення особи на посаду начальника відділу правового та кадрового забезпечення Житомирської обласної дирекції ПАТ "НАСК Оранта", що підтверджується наказом № 2622-К від 13.10.2015, виданими підприємством, чим уповноважило цю особу брати участь у будь-якій судовій справі та діяти від імені товариства в суді та посадова інструкція, не можуть бути підтвердженням повноважень особи здійснювати «самопредставництво», оскільки вони не містять чітких повноважень особи, а отже, не відповідають вимогам законодавства.

З огляду наведеного, в матеріалах позовної заяви відсутні будь-які документи на підтвердження права підписанта, а також брати участь у справі в порядку реалізації самопредставництва юридичної особи.

З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу на підставі п. 1 ч.5 ст. 174 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 60, 162, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Житомирської області

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву № 574 від 09.09.2020 та додані до неї документи Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" .

Додаток на 37-ми аркушах, в тому числі копія платіжного доручення № 42108 від 03.09.2020 та поштовий конвент.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку ст. 256 ГПК України.

Ухвала підписана 18.09.2020.

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - в справу

2- заявнику (рек.)