ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м.Харків Справа № 913/39/20
Провадження №19/913/39/20
про зобов`язання звільнити приміщення
Суддя Косенко Т.В.
Секретар судового засідання Сокрута Н.М.
У засіданні брали участь:
від позивача: Михайловин Д.В. адвокат на підставі ордера на надання правової допомоги від 20.03.2020 №176418;
від відповідача: представник не прибув.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.02.2017 між сторонами укладено договір оренди нежитлових приміщень №9. Договір укладено терміном на 2 роки 11 місяців з 08.02.2017 по 08.01.2020. В день закінчення строку дії договору позивачем була вручена відповідачу заява №15 про припинення договору оренди нежитлових приміщень №9 від 08.02.2017. Станом на 09.01.2020 відповідач не звільнив орендоване приміщення.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 03.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 04.03.2020.
13.02.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 10.02.2020, в якому він просить: відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі; об`єднати справи №913/39/20 та №913/47/20 в одне провадження.
Ухвалою господарського суду від 04.03.2020 розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 20.03.2020.
Позивач у відповіді на відзив від 13.06.2020 №383 зазначив, що письмово листом від 18.09.2019 №1108 повідомив відповідача за три місяці до закінчення терміну договору про те, що орендоване приміщення у подальшому буде використовуватись в освітній діяльності позивача.
26.12.2019 відповідачем направлено заяву №68 про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк.
02.01.2020 позивачем направлена відповідь №5 з повідомленням про те, що позивач не планує в подальшому передавати в оренду зазначене приміщення.
У день закінчення строку дії договору позивачем була вручена відповідачу заява №15 про припинення договору оренди нежитлових приміщень від 08.02.2017 №9 та необхідність звільнення приміщення.
Станом на 09.01.2020 відповідач не звільнив орендоване приміщення.
Ухвалою господарського суду від 20.03.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 04.05.2020; розгляд справи в підготовчому провадженні відкладено на 10.04.2020.
Відповідач у запереченні на відповідь на відзив від 01.04.2020 №ДГ-7/20 зазначив, що лист позивача за №1108 від 18.09.2019 було направлено на адресу відповідача, яка не зазначена у договорі, і відсутні будь-які відмітки про отримання вказаного листа відповідачем.
Що з наданих позивачем документів неможливо встановити дійсний намір щодо використання спірного приміщення.
Листування позивачем проводилось з порушенням вимог укладеного договору.
Ухвалою господарського суду від 10.04.2020 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи в підготовчому провадженні на 27.04.2020.
Заявою від 27.04.2020 №ДГ-9/20 представник відповідача адвокат Хлистов О.Ю. повідомив, що станом на 24.04.2020 розмір витрат на надання правової допомоги складає 25 000 грн 00 коп., та просив стягнути вказані витрати з позивача.
Ухвалою господарського суду від 27.04.2020 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи в підготовчому провадженні на 12.05.2020.
Позивач у письмових поясненнях від 06.05.2020 зазначив, що лист від 18.09.2019 №1108, лист від 02.01.2020 №5, заява від 08.01.2020 №15 свідчать про чітке і однозначне повідомлення про припинення договору оренди від 08.02.2017 №9 та про небажання продовження орендних правовідносин. Вказані документи направлялись відповідачеві засобами поштового зв`язку, про що свідчать відповідні докази.
Вказав, що мотиви заперечень орендодавця щодо продовження орендних відносин на тих же умовах не мають значення, оскільки орендодавець як власник в силу ст.319 Цивільного кодексу України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, відтак, у разі відсутності бажання власника на передання в оренду належного йому на праві власності майна, таке волевиявлення не може не визнаватись необгрунтованим чи безпідставним.
Ухвалою господарського суду від 12.05.2020 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №913/47/20.
Ухвалою господарського суду від 20.08.2020 провадження у справі поновлено; розгляд справи у підготовчому засіданні призначений на 31.08.2020.
Ухвалою господарського суду від 31.08.2020 закрите підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 14.09.2020.
У судове засідання 14.09.2020 відповідач не прибув, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд
08.02.2017 між Відділом освіти Старобільської районної державної адміністрації (орендодавець, позивач) та Громадською організацією «Центр спільного розвитку «Дієва громада» (орендар, відповідач) укладений договір №9 (далі договір №9) оренди нежитлових приміщень, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає по акту приймання-передачі (додаток 1 до договору) в оренду частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Старобільськ, вул.Чернишевського, 23-а, Центру позашкільної роботи загальною площею 48,20 кв. м, вартість якого відповідно до акта експертної оцінки від 31.01.2017 складає 87 000 грн 00 коп. Майно передається в оренду для організації громадської діяльності (п.1.1 договору №9).
Орендар вступає в тимчасове платне користування майном у термін, зазначений у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору й акта прийому-передачі майна (п.2.1 договору).
Відповідно до п.3.1 договору №9 орендна плата визначається відповідно до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад Старобільського району, затвердженої рішенням Старобільської районної ради від 24.12.2013 №31/18, і складає за перший місяць оренди 221 грн 43 коп.
Згідно з п.3.2 договору №9 розмір орендної плати за кожен наступний місяць розраховується шляхом коригування розміру місячної орендної плати на індекс інфляції за попередній місяць.
У п.5.5 договору №9 сторони домовились, що орендар зобов`язаний у випадку розірвання чи закінчення терміну дії даного договору, передати орендодавцю орендоване нежитлове приміщення в належному стані, не гірше, ніж на момент передачі його в оренду, з обліком нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.
Цей договір укладається на 2 роки 11 місяців з 08.02.2017 по 08.01.2020 (п.10.1 договору №9).
Відповідно до п.10.6 договору №9 у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну його дії, договір вважається продовженим на той же термін і на тих же умовах, що були передбачені договором.
Рішенням Старобільської районної ради від 22.12.2017 №24/10 «Про делегування Старобільській районній державній адміністрації повноважень по оперативному управлінню об`єктами спільної власності територіальних громад Старобільського району» вирішено делегувати Старобільській районній державній адміністрації повноваження по оперативному управлінню об`єктами спільної власності територіальних громад Старобільського району згідно з додатком (п.1 рішення).

Відповідно до додатку до вказаного рішення «Перелік об`єктів спільної власності територіальних громад Старобільського району, що передається на правах оперативного управління Старобільської районної державної адміністрації» Відділу освіти Старобільської районної державної адміністрації передано, зокрема, приміщення позашкільного центру Старобільського районного будинку творчості дітей та юнацтва Старобільської районної ради Луганської області (вул.Чернишевського, 23-а).

29.12.2017 між Старобільською районною радою (сторона-1) та Старобільською районною державною адміністрацією (сторона-2) укладено договір про закріплення майна, спільної власності територіальних громад Старобільського району на праві оперативного управління, за умовами якого сторона-1 передає користувачеві, який підпорядкований, підзвітний та підконтрольний стороні-2 в оперативне управління майно згідно додатку 1, яке оформлюється актом приймання-передачі від 29.12.2017 (п.1.2 договору від 29.12.2017).

На виконання умов вказаного договору 29.12.2017 між Старобільською районною радою (сторона-1) та Старобільською районною державною адміністрацією (сторона-2) складено та підписано акт приймання-передачі майна спільної власності територіальних громад Старобільського району в оперативне управління, зокрема, щодо приміщення позашкільного центру Старобільського районного будинку творчості дітей та юнацтва Старобільської районної ради Луганської області (вул.Чернишевського, 23-а).

18.09.2019 позивач звернувся до відповідача з листом №1108 (а.с.40), у якому повідомив про закінчення строку дії договору 08.01.2020 та просив своєчасно звільнити орендовані приміщення, оскільки вони будуть використовуватись в освітній діяльності.

26.12.2019 відповідач листом №68 (а.с.43-44) повідомив позивача про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк з посиланням на приписи ст.777 Цивільного кодексу України.

Відділ освіти Старобільської РДА листом від 02.01.2020 №5 (а.с.45) на заяву Громадської організації «Центр спільного розвитку «Дієва громада» про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк повідомив, що термін договору оренди нежитлових приміщень від 08.02.2017 №9 спливає 08.01.2020 і орендоване приміщення планується передавати в оренду.

08.01.2020 позивачем вручено представнику відповідача заяву від 08.01.2020 №15 про припинення договору оренди нежитлових приміщень від 08.02.2017 №9 (а.с.47).

09.01.2020 комісією у складі представників Старобільської районної ради, Відділу освіти Старобілсьької РДА, в присутності батьківської громадськості складено акт, яким засвідчено відмову голови Громадської організації «Центр спільного розвитку «Дієва громада» Очкурової О.С. звільняти займане приміщення (а.с.48).

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

До правовідносин сторін, що склалися, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України Господарського кодексу України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд бере до уваги, що майно, яке передавалось позивачем відповідачеві за договором оренди нежитлових приміщень від 08.02.2017 №9, відноситься до власності територіальних громад, тобто є комунальним майном, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.24).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 №2269-XII (у редакції на момент укладення договору №9) відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 ст.763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 4 ст.284 ГК України встановлено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У п.10.1 договору №9 сторони передбачили, що цей договір укладається на 2 роки 11 місяців з 08.02.2017 по 08.01.2020.

Відповідно до п.10.6 договору №9 у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну його дії, договір вважається продовженим на той же термін і на тих же умовах, що були передбачені договором.

У той же час 18.09.2019 позивач звернувся до відповідача з листом №1108 (а.с.40), у якому повідомив про закінчення строку дії договору 08.01.2020 та просив своєчасно звільнити орендовані приміщення, оскільки вони будуть використовуватись в освітній діяльності.

26.12.2019 відповідач листом №68 (а.с.43-44) повідомив позивача про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк з посиланням на приписи ст.777 Цивільного кодексу України.

Відділ освіти Старобільської РДА листом від 02.01.2020 №5 (а.с.45) на заяву Громадської організації «Центр спільного розвитку «Дієва громада» про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк повідомив, що термін договору оренди нежитлових приміщень від 08.02.2017 №9 спливає 08.01.2020 і орендоване приміщення не планується передавати в оренду.

08.01.2020 позивачем вручено представнику відповідача заяву від 08.01.2020 №15 про припинення договору оренди нежитлових приміщень від 08.02.2017 №9 (а.с.47).

Відносно доводів відповідача щодо неотримання листів про припинення договору оренди нежитлових приміщень від 08.02.2017 №9 суд зазначає наступне.

Лист від 18.09.2019 №1108 (а.с.40) був направлений позивачем на адресу відповідача: вул.Чернишевського, 26, м.Старобільськ Луганської області, 92703, що підтверджується описом вкладення (а.с.41) та фіскальним чеком від 19.09.2019 №55 (а.с.42), тобто за адресою нежитлового приміщення, яке орендував відповідач.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів неотримання вказаного листа та спростування доводів позивача в цій частині відповідачем суду не надано.

Лист від 02.01.2020 №5 (а.с.45) також був направлений Відділом освіти Старобільської РДА на адресу Громадської організації «Центр спільного розвитку «Дієва громада» засобами поштового зв`язку 03.01.2010, що підтверджується матеріалами справи (а.с.46).

Доказів неотримання вказаного листа та спростування доводів позивача в цій частині відповідачем суду також не надано.

Суд також бере до уваги, що заява від 08.01.2020 №15 про припинення договору оренди нежитлових приміщень від 08.02.2017 №9 (а.с.47) взагалі була отримана особисто головою Громадської організації «Центр спільного розвитку «Дієва громада» Очкуровою О.С., про що свідчить відповідна відмітка.

У листах від 18.09.2019 №1108 (а.с.40) та від 02.01.2020 №5 (а.с.45) позивачем чітко зазначено про намір позивача використовувати спірне приміщення в освітній діяльності та про закінчення договору 08.01.2020.

З огляду на викладене суд відхиляє вказані доводи відповідача.

09.01.2020 комісією у складі представників Старобільської районної ради, Відділу освіти Старобільської РДА, в присутності батьківської громадськості складено акт, яким засвідчено відмову голови Громадської організації «Центр спільного розвитку «Дієва громада» Очкурової О.С. звільняти займане приміщення (а.с.48).

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 2 ст.291 ГК України передбачено, що договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

З огляду на положення договору оренди нежитлових приміщень від 08.02.2017 №9 та викладені приписи законодавства строк дії вказаного договору закінчився 08.01.2020.

Відносно доводів відповідача щодо його переважного права на укладення договору на новий строк суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Частиною 1 ст.285 ГК України передбачено, що орендар має переважне право перед іншими суб`єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.

Як вже неодноразово зазначалось судом, 26.12.2019 відповідач листом №68 (а.с.43-44) повідомив позивача про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк з посиланням на приписи ст.777 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 №2269-XII (у редакції на момент звернення відповідача з листом №68) після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно

необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

У свою чергу позивач листом від 18.09.2019 №1108 (а.с.40) повідомив відповідача про закінчення строку дії договору 08.01.2020 та просив своєчасно звільнити орендовані приміщення, оскільки вони будуть використовуватись в освітній діяльності.

Суд зауважує, що таке звернення мало місце більше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Таким чином позивач належним чином повідомив відповідача про закінчення строку дії договору та про намір використовувати спірне майно для власних потреб в освітній діяльності.

Також суд бере до уваги, що рішенням Господарського суду Луганської області від 17.03.2020 у справі №913/47/20 за позовом Громадської організації «Центр спільного розвитку «Дієва громада» до Відділу освіти Старобільської РДА про визнання укладеним договору оренди нежитлових приміщень від 08.02.2017 №9 на умовах, визначених в рішенні суду на підставі доданого проекту договору, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 у справі №913/47/20, у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку з цим, факти, встановлені вищевказаними судовими рішеннями, зокрема, щодо закінчення договору оренди нежитлових приміщень від 08.02.2017 №9 саме 08.01.2020, мають вже доведений характер та не підлягають доказуванню позивачем у справі.

З огляду на викладене вказані доводи відповідача судом відхиляються.

У п.5.5 договору №9 сторони домовились, що орендар зобов`язаний у випадку розірвання чи закінчення терміну дії даного договору, передати орендодавцю орендоване нежитлове приміщення в належному стані, не гірше, ніж на момент передачі його в оренду, з обліком нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Частиною 4 ст.291 ГК України передбачено, що правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 1 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 №2269-XII передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 №157-IX, який набрав чинності 27.12.2019, передбачено, що у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Станом на день розгляду справи відповідач спірне приміщення позивачеві не повернув.

Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене господарський суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про їх задоволення.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір за позовом у сумі 2 102 грн 00 коп. покладається на відповідача згідно зі ст.129 ГПК України.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 ст.124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву від 10.02.2020 зазначено, що його судові витрати складатимуться з витрат на проїзд до місцезнаходження суду, які будуть підтверджуватися відповідними проїзними документами.

27.04.2020 представником відповідача адвокатом Хлистовим О.Ю. подана до суду заява від 27.04.2020 №ДГ-9/20 щодо орієнтовного розрахунку судових витрат, які відповідач поніс і може понести у зв`язку з розглядом справи (а.с.124-125), у якій він вказав, що витрати на надання правової допомоги складають 25 000 грн 00 коп. та складаються з: надання усної консультації керівнику громадської організації за результатами вивчення матеріалів справи та аналізу судової практики 6 000 грн 00 коп.; підготовки процесуальних документів (адвокатські запити, заперечення на відзив, ознайомлення у суді з додатковими матеріалами справи, апеляційної скарги тощо) 4 000 грн 00 коп., участі у судових засіданнях 15 000 грн 00 коп.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як свідчать матеріали справи, інтереси відповідача у справі - Громадської організації «Центр спільного розвитку «Дієва громада», представляв адвокат Хлистов Олександр Юрійович на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 03.03.2020 серії ВІ №1009346.

У ордері міститься посилання на договір про надання правової допомоги від 26.02.2020 б/н, але самого договору відповідачем суду не надано.

Доказів направлення/вручення відповідачем заяви від 27.04.2020 №ДГ-9/20 щодо орієнтовного розрахунку судових витрат Відділу освіти Старобільської РДА до суду не надано.

Згідно зі ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 9 ст.80 ГПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З огляду на неподання відповідачем доказів направлення/вручення заяви від 27.04.2020 №ДГ-9/20 щодо орієнтовного розрахунку судових витрат Відділу освіти Старобільської РДА, ці докази в силу приписів ч.9 ст.80 ГПК України судом до уваги не беруться.

Позивачем не надано суду доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 25 000 грн 00 коп., зокрема, договору про надання правової допомоги, акта приймання-передачі наданих послуг, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено понесення ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236, 238, 240 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Відділу освіти Старобільської районної державної адміністрації Луганської області до Громадської організації «Центр спільного розвитку «Дієва громада» задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Громадську організацію «Центр спільного розвитку «Дієва громада», вул.Набережна, 132, м.Старобільськ Луганської області, 92703, ідентифікаційний код 40306815, звільнити нежитлове приміщення загальною площею 48,20 кв.м, вартістю 87 000 грн 00 коп., розташоване в Позашкільному центрі Старобільського районного будинку творчості дітей та юнацтва Старобільської районної ради Луганської області та повернути його позивачу Відділу освіти Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, вул.Чернишевського, 26, м.Старобільськ Луганської області, 92703, ідентифікаційний код 02142129, шляхом підписання акту приймання-передачі, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Громадської організації «Центр спільного розвитку «Дієва громада», вул.Набережна, 132, м.Старобільськ Луганської області, 92703, ідентифікаційний код 40306815, на користь Відділу освіти Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, вул.Чернишевського, 26, м.Старобільськ Луганської області, 92703, ідентифікаційний код 02142129, судовий збір у сумі 2 102 грн 00 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 22.09.2020.

Суддя Т.В. Косенко