РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020Справа № 910/9949/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" Київської області

до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації

третя особа Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Шевченківського району міста Києва"

про поновлення строку дії договору,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Божко Д.О.

Представники:

від позивача: Пономаренко В.М.,

від відповідача: Якименко А.П.,

від третьої особи: Якименко А.П.

СУТЬ СПОРУ :

у липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 30 червня 2016 р. між ним, відповідачем та Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Шевченківського району міста Києва" (далі-третя особа, балансоутримувач) укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 504/3, згідно з умовами якого відповідач (орендодавець) зобов`язався передати йому (орендарю) в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 62,2 м2 по вул. Ризькій, 1 у м. Києві для розміщення аптеки, що реалізує готові ліки, а він - прийняти та сплачувати орендну плату за користування указаним майном на умовах договору.

Додатковою угодою № 1 від 3 липня 2017 р. до договору площу орендованого приміщення змінено на 56,5 м2.

Термін дії договору відповідно до умов п. 9.1 договору встановлений з моменту його підписання до 29 червня 2019 року.

Посилаючись на те, що за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку дії договору з боку відповідача заперечень він продовжував користуватися орендованим майном, на підставі ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" просив визнати договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 504/3 від 30 червня 2016 р. продовженим на новий строк на тих самих умовах, які встановлені договором.

Також просив покласти на відповідача понесені ним у справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність, оскільки позивач не надав завчасно документів про продовження строку дії договору оренди майна, у т.ч. звіту про оцінку об`єкта оренди, що є прямою підставою для відмови у продовженні строку договору.

Третя особа у письмових поясненнях на позовну заяву, її представник у судовому засіданні проти заявленого позивачем позову заперечувала. Зазначала, що нею як балансоутримувачем нерухомого майна листами №№ 4654-135 від 11 лютого 2019 р., 4654-622 від 1 липня 2019 р., 4654-628 від 3 липня 2019 р., 4654-690 від 18 липня 2019 р. було повідомлено позивача про закінчення строку дії договору 29 червня 2019 р. та заявлено вимогу про повернення спірного майна за актом прийому-передачі.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьою особи, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 30 червня 2016 р. між позивачем, відповідачем та третьою особою був укладений договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 504/3, згідно з умовами якого відповідач (орендодавець) зобов`язався передати позивачу (орендарю) в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 62,2 м2 по вул. Ризькій, 1 у м. Києві для розміщення аптеки, що реалізує готові ліки, а останній - прийняти та сплачувати орендну плату за користування указаним майном на умовах договору.

Додатковою угодою до цього договору № 1 від 3 липня 2017 р. площу орендованого приміщення змінено на 56,5 м2.

Термін дії договору відповідно до умов п.п. 9.1., 9.7. договору встановлений з моменту його підписання і діє до 29 червня 2019 р. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або заміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються відповідним договором, який є невід`ємною частиною договору.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, третьої особи, наявною у матеріалах копією вищезгаданого договору.

Таким чином, між сторонами у справі винили відносини з приводу поновлення договору оренди нерухомого майна, врегульовані гл. 58 ЦК України, Законом України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-XII від 10 квітня 1992 року (далі - Закон № 2269-XII).

Відповідно до вимог ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону № 2269-ХІІ термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (далі-Закон).

З 1 лютого 2020 р. Закон №2269-ХІІ втратив чинність у зв`язку з прийняттям Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІХ від 3 жовтня 2019 р.

Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІХ договори оренди державного або комунального майна, укладені до надбання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом.

Оскільки спірні відносини щодо продовження використання майна після закінчення строку договору оренди виникли у період дії Закон №2269-ХІІ, то до них також підлягають застосуванню правові наслідки, визначені положеннями цього закону, чинного на час їх виникнення.

З цих підстав доводи відповідача та третьої особи щодо меж дії Закону №2269-ХІІ у часі є безпідставними.

Всупереч вимог ст. 74 ГПК України суду не надано доказів вчинення відповідачем протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору у належній формі відмови від спірного договору оренди, її направлення та одержання позивачем.

Згідно з поясненнями позивача, які не заперечені відповідачем та третьою особою, позивач належним чином виконував обов`язки за умовами договору оренди та продовжує користуватися спірним нерухомим майном після закінчення строку договору оренди.

За таких обставин договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 504/3 від 30 червня 2016 р. вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Посилання відповідача та третьої особи на те, що про припинення строку дії договору було повідомлено відповідача третьою особою і тому це є підставою для відмови у продовженні строку договору є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у т.ч. й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 64 постанови Верховного Суду від 22 січня 2019 р. у справі № 910/12224/17.

Оскільки, чинне законодавство не надає право балансоутримувачу Комунальному некомерційному підприємству "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Шевченківського району міста Києва" (на яке відповідно до умов п. 4.3. договору покладено обов`язок лише забезпечувати додержання вимог нормативно-правових актів з пожежної безпеки та контролювати виконання орендарем умов договору щодо сплати орендарем орендної плати та інших платежів) виступати орендодавцем щодо спірного нерухомого майна та мати права орендодавця, то балансоутримувач не вправі заявляти вимогу про зобов`язання орендаря повернути орендоване майно.

Така ж правова позиція стосовно прав орендодавця і балансоутримувача відповідно до договору оренди комунального майна викладена у постановах Верховного Суду України від 7 червня 2017 р. у справах №№ 910/9480/16 та 910/9482/16.

Посилання відповідача на відсутність нового звіту з незалежної оцінки об`єкта оренди не дають підстав для відмови у продовженні строку договору, оскільки вимогами чинного законодавства такої не вимагається для пролонгації договору.

За таких обставин позовні вимоги про визнання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 504/3 від 30 червня 2016 р. продовженим на новий строк на тих самих умовах, які були передбачені договором, підлягають задоволенню.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" Київської області задовольнити.

Визнати договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 504/3 від 30 червня 2016 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед" (07852, Київська область, Бородянський район, с. Микуличі, вул. Центральна, 2-Б, код 21526737), Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 24, код 37405111) та Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Шевченківського району міста Києва" (04112, м. Київ, вул. Ризька, 1, код 38945945) продовженим на той самий строк, на який він був укладений, а саме на 2 роки та 364 днів, тобто до 28 червня 2022 року, на тих самих умовах.

Стягнути з Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 24, код 37405111) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" (07852, Київська область, Бородянський район, с. Микуличі, вул. Центральна, 2-Б, код 21526737) 2102 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 23 вересня 2020 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар