УХВАЛА

м. Київ

24.09.2020Справа № 910/11340/20
Суддя Господарського суду міста Києва Ярмак О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО"

про забезпечення позову

у справі № 910/11340/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" (93404, Луганська область, м. Сєверодонецьк,вул. Пивоварова, 5-Д6/1, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська бурова компанія" (04107, м.Київ, вул.Підгірно-Татарська 3/7, )

про стягнення 1 318 103,08 грн.

Представники сторін: без виклику

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "СЗХНО" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська бурова компанія" про стягнення 1 318 103,08 грн. заборгованості по договору підряду № 13/1 від 15.05.2017, з яких: 1 103 475,56 грн основного боргу за виконані підрядні роботи по Акту за вересень 2018, 132 417,07 грн інфляційних втрат, 20 083,26 грн пені, 62127,19 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповдіачем у повному обсязі зобовязань з оплати виконаних підрядних робіт по Акту за вересень 2018 за договором підряду № 13/1 від 15.05.2017.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 10.08.2020 позов залишив без руху.

25.08.2020 позивач подав заяву про усунення недоліків позову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 31.08.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 22.09.2020.

21.08.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву.

22.08.2020 позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить:

- накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія» () у розмірі ціни позову в сумі 1 318 103,08 грн, які обліковуються на рахунках № НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк», м. Київ, МФО 322313, № НОМЕР_2 в ПАТ АБ «Уркгазбанк», МФО 320478, а також на інших рахунках у банківських та фінансових установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали суду.

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія» () вчиняти дії по відчуженню об`єкту нерухомості - замірно-сепараційної установки «Сари Сарської ділянки Харківського родовища», яка належить ТОВ «Українська Бурова Компанія» та знаходиться за адресою: 37340, Полтавська область, Гадяцький район, с. Сари.

Подана заява мотивована отриманням позивачем повідомлення ТОВ «Українська бурова компанія» № 83-20 від 27.03.2020 про виділ із товариства нової створеної юридичної особи - ТОВ «УБК Ряски» та залишку кредиторської заборгованості по договору № 13/1 від 15.05.2017 на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська бурова компанія», та в подальшому відповіді ТОВ «Українська бурова компанія» (на вимогу позивача про виконання зобов`язань) № 122 від 04.05.2020 із зазначенням про надання ТОВ «НВО СЗХНО» забезпечення виконання зобов`язання, що виникло, шляхом укладення з новоствореним ТОВ «УБК Ряски» договору поруки перед ТОВ «НВО СЗХНО» та наявність невиконаних зобов`язань ТОВ «НВО СЗХНО» по договору № 13/1 від 15.05.2017 в частині досягнення спорудженим об`єктом у межах гарантійного строку визначених у проектно-кошторисній документації показників та інших недоліків; повідомлення ТОВ «Українська бурова компанія» № 229-20 від 04.09.2020 про прийняття рішення загальними зборами учасників ТОВ «Українська бурова компанія» 14.08.2020 про виділ з товариства нової створеної юридичної особи - ТОВ «УБК Ресурс», скасування рішення загальних зборів від 24.03.2020 про виділ ТОВ «УБК Ряски» та вказівки, що права та обов`язки по договору підряду № 13/1 від 15.05.2017 з ТОВ «НВО СЗХНО» новоствореному ТОВ «УБК Ресурс» передаватись не будуть та залишаються на балансі підприємства, новостворена юридична особа буде нести субсидіарну відповідальність.

За переконанням позивача, вказані дії відповідача спрямовані на уникнення господарсько-правової відповідальності та свідчать про умисне невиконання зобов`язань за договором підряду та ймовірність перерозподілу коштів між товариствами, передачу активів відповідача на баланс виділеного товариства, передачу права власності на майно, роботи по технічному переоснащенню якого були предметом договору підряду № 13/1 від 15.05.2017.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з положень ст. 137 ГПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Слід вказати, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам позовної заяви та заяви про забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, суд дійшов висновку про відхилення заявленої вимоги про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки позивачем в обґрунтування останнього не надано суду належних доказів підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, існування реальної загрози неможливості виконання рішення суду.

Твердження позивача про ймовірність перерозподілу коштів між відповідачем та товариством, намір щодо створення якого шляхом виділу, відповідачем вказано у листуванні сторін, та в подальшому передачу активів відповідача на баланс виділеного товариства, передачу права власності на майно, роботи по технічному переоснащенню якого були предметом договору підряду № 13/1 від 15.05.2017, не підтверджені жодними доказами.

Саме лише листування сторін не може бути прийняте судом як доказ, що свідчить про реальну загрозу невиконання рішення суду по даній справі про стягнення заборгованості.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Фактично заявлені позивачем заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та заборону вчинення дій по відчуження нерухоме майно відповідача, яке є його власністю та розпорядження яким є правом останнього не підтверджені достатніми та обгрунтованими доводами та підставами забезпечення позову у даній справі.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СЗХНО" про вжиття заходів забезпечення позову.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 86, 136, 140, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СЗХНО" про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у визначеному розділом IV ГПК України порядку.

Дата підписання ухвали 24.09.2020.

Суддя О.М.Ярмак