ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2360/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Інститута радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України (61085, м.Харків, вул.Ак .Проскури,12)
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м.Харків, вул. Мефодіївська,11)
про про стягнення коштів
за участю представників :

позивача - Слєпченко Є. В., довіреність №б/н від 01.01.19,

відповідача - Розуван В. В., довіреність №40-1065/27 від 11.03.19

ВСТАНОВИВ:

Інститут радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про стягнення заборгованості в розмірі 23053,48грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 2102,0грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору поставки №13021206 від 12.02.2020року. Нормативно позов обґрунтований ст.ст. 20, 173-175, 193, 216-218 ГК України, ст.ст. 11-16, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629 ЦК України.

Крім того, у позовній заяві позивачем заявлено клопотання, в якому він, керуючись ст. ст. 12, 176, 247, 249 ГПК України, просить суд вирішити питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою господарського суду від 28.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи призначено на 26.08.2020 о 14:00 год.

Протокольною ухвалою від 26.08.2020 року, відкладено розгляд справи на "22" вересня 2020 р. о 12:00 .

У судове засідання 22.09.2020 року прибув представник позивача, який позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні 22.09.2020 представник позивач визнає позовні вимоги у повному обсязі, просить суд повернути 50% судового збору позивача у зв`язку із чим застосувати при розподілу судових витрат на підставі ч.1 ст.130 ГПК України .

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 12 лютого 2020 року між ІРЕ ім. О.Я. Усикова НАН України та КП «Харківські теплові мережі» був укладений Договір №13021206 .

Відповідно до п.1.1. Договору виконавець забезпечує обслуговування інженерних комунікацій, обладнання, що знаходиться у спільному користуванні, прибирання доріг загального користування, а також пропускний і внутрішньо об`єктовий режими за адресою: 61085, м. Харків, вул. Ак Проскури, 12.

Згідно до п.1.2 Договору замовник зобов`язується відшкодовувати виконавцю витрати з обслуговування вищеназваної в п.1.1. інфраструктури, відповідно розрахунку :

відповідно п.п. 1.2.1. Договору на організацію пропускного та внутрішнього режимів (код за ДК 021:2015-79710000-4 «Охоронні послуги») пропорційно чисельності працюючих на території:

а) на заробітну плату з відрахуванням відділу охорони на 1/2 ставки з відрахуваннями співробітника бюро перепусток;

б) на заробітну плату з відрахуваннями (8%) чергових електриків;

в) на електроенергію на освітлення території та її периметра в темний час доби, прохідної, караульного приміщення;

г) на вартість освітлювальних приладів, обладнання та матеріалів, що застосовуються для забезпечення внутрішньо об`єктового режиму і охорони території;

д) на утримання і ремонт огорожі, в`їзних воріт, устаткування прохідної, в т.ч. повітряної завіси та відео спостереження.

Згідно до п.п. 1.2.2. Договору на утримання доріг, що знаходяться у спільному користуванні (Додаток 1), пропорційно чисельності працюючих на території:

а) на заробітну плату з відрахуваннями одного двірника в місяць і 10% заробітної плати з відрахуваннями машиніста екскаватора 5-го розряду;

б) на техобслуговування і ремонт екскаватора «ЮМЗ-6л»;

в) на витрачання палива і мастильних матеріалів для екскаватора «ЮМЗ-6л»;

г) на закупівлю посилальних матеріалів;

Відповідно п.п. 1.2.3. Договору на утримання водопровідних і каналізаційних систем, що знаходяться в спільному користуванні , пропорційно водоспоживанню:

а) на 30% заробітної плати з відрахуваннями відділу головного механіка;

б) на матеріали, витрачені на ремонт сантехсистем спільного користування;

в) на перевірку приладу обліку води;

г) на обслуговування механізмів для промивання господарсько - фекальної і зливної каналізації;

д) на проведення аналізів якості стічних вод зі спільно використовуваного «кінцевого колодязя» №2 та аналізів питної води;

Відповідно до п.п. 1.2.4. Договору на вивезення твердих побутових відходів пропорційно чисельності працюючих.

Згідно до п. 2.2 Договору відшкодування витрат проводиться щомісячно переказом коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом п`яти банківських днів після отримання акту виконаних робіт або іншим шляхом, не забороненим дійсним законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи позивач відповідно до п.1.1, 1.2 передбачених договором виконує в повному обсязі.

Однак відповідач порушив умови п.2.2 Договору в результаті чого утворилась заборгованість в періоди з січня 2020р. - червень 2020р. в розмірі 22 888,56 гри.

01 липня 2020р. вих. №65-324/1 позивачем була відправлена претензія до КП "ХТМ" з вимогою сплатити в добровільному порядку заборгованість по Договору від 12.02.2020 року в розмірі 22 888,56 грн.

Вищевказану претензію відповідач отримав 03.07.2020 року, заборгованість станом на 23.07.2020 року не сплачена.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині повної оплати за поставлений товар, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

За ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідач своє зобов`язання щодо оплати наданих послуг не виконав.

Станом на день прийняття рішення у справі відповідач не розрахувався з позивачем за надані останнім послуги. Зазначений факт відповідачем визнано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи. Вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 22 888,56грн. підлягає задоволенню.

Разом з цим, згідно з приписами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок позову, судом встановлено, що у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем правомірного нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в сумі 164,92грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 130 ГПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В даному випадку положення вказаної частини норми ГПК України щодо повернення з державного бюджету 50 % судового збору не застосовуються, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи №922/2360/20 по суті розпочався з відкриття судового засідання 28.07.2020. Відзив на позовну заяву надійшов 22.09.2020.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська,11, код 31557119) на користь Інститута радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України (61085, м. Харків, вул. Ак .Проскури,12, код 03534593 ) - заборгованості в розмірі 22 888,56грн.,3% річних в сумі 164,92грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 2102,0грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: Інститут радіофізики та електроніки ім. О. Я. Усикова НАН України (61085, м. Харків, вул. Ак .Проскури,12, код 03534593 ) .

Відповідач: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська,11, код 31557119).

Повне рішення складено "24" вересня 2020 р.

Суддя О.О. Присяжнюк