РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.09.2020Справа № 910/5203/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Семенівка»

до Фізичної особи - підприємця Ратушної Ліни Борисівни

про стягнення 253595,89 грн. та розірвання договору.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Відповідача на користь Позивача боргу та санкцій за договором від 02.05.2019, разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань надати замовлені Позивачем послуги, і з цієї ж підстави Позивач просить суд розірвати договір від 02.05.2019.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені докази виконання Позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання Відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення Відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження Відповідача, яка вказана у позові, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та згадувалася у доданих до позову документах, що були додані до матеріалів справи.

Вказана ухвала надсилалася рекомендованим листом.

Але з залучених до матеріалів справи листів, у яких Відповідачу направлялася копія ухвали, убачається, що листи було суду повернуто поштою у зв`язку з тим, що працівникам пошти не вдалося їх вручити Відповідачу за вказаною ним же у ЄДР адресою місцезнаходження.

Інших адрес Відповідач суду не повідомляв та у ЄДР інші адреси відсутні, тому суд позбавлений можливості направити ухвалу на інші адреси, на які раніше не направляв.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду Відповідачем та повернення її до суду є наслідками діяння (бездіяльності) самого Відповідача щодо її належного отримання, тобто його власною волею, оскілки відомості, зокрема, про адресу місцезнаходження у ЄДР подає сам Відповідач.

Відтак, Відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а Відповідач, натомість проявив процесуальну бездіяльність.

За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі договору від 02.05.2019 (далі - Договір) Відповідач, як виконавець, зобов`язався надавати Позивачу, як замовнику, оплатні послуги з питань пошуку земельних ділянок сільськогосподарського призначення (далі - Об`єкти) та організації подальшого укладання між їх власниками або уповноваженими особами та Замовником договорів оренди Об`єктів з додатками за формами, наведеними в Додатку №1 до цього Договору, і сформувати і належним чином оформити у відповідності до умов цього Договору перші земельні масиви загальною площею 400 (чотириста) га Відповідач зобов`язався в строк до 01.10.2019 (п.п. 1 1, 2.1.7 Договору).

Оформлювати надавані Відповідачем Позивачу послуги сторони погодили таким чином, що Відповідач, як виконавець, самостійно після укладання договорів оренди земельних ділянок та підписання їх уповноваженою (або довіреною) особою зі сторони Позивача, як Замовника, подає їх на реєстрацію (п. 3.1 Договору). Окремо, сторони вказали, що для досягнення мети Договору Виконавець невідкладно реєструє ці договори без очікування формування площі в 1 га. Передачі-приймання послуг здійснюються після передачі Виконавцем замовнику одного примірника оригіналу договорів оренди Об`єктів з додатками по земельному масиву с/г призначення загальною площею не менше 100 (ста) гектарів та оригіналів витягів про реєстрацію речового права за Замовником, що додаються до кожного договору оренди Об`єкту (п. 3.2 Договору). Далі Позивач ці акти або підписує, або має право заявити про недоліки чи відмову від підписання актів (п. 3.3 Договору).

На виконання умов п. 4.3.1 розділу 4 Договору (порядок розрахунків), Позивач перерахував Відповідачу для організації робіт (відрядження, агітація, акумуляція інформації) протягом 5ти банківських днів з моменту підписання Договору суму в розмірі 200000 грн., а також 50000 грн., які є підзвітні та мають бути направлені на оплату робіт пов`язаних з реєстрацією ділянок, укладання договорів, реєстрацією договорів та/або преміальних (за узгодженням) Власникам земельних ділянок.

Перерахування коштів підтверджується копією платіжного доручення №86 від 02.05.2019 на суму 250000 грн., проведеного банком 02.05.2019.

Матеріали справи не містять доказів виконання Відповідачем умов Договору, а саме не містять доказів, що Відповідач сформував і належним чином оформив перші земельні масиви загальною площею 400 (чотириста) га як в строк до 01.10.2019, так і станом на час розгляду спору.

З залученого до справи листування вбачається, що Позивач звертався до Відповідача з листом від 11.09.2019 № 2, у якому вимагав повернення 250000 грн. та пропонував розірвати Договір за згодою сторін.

Відповідач у відповідь на вищевказаний лист-претензію, 23.09.2019 відповів Позивачу проханням надати проект угоди про розірвання Договору, та вказав, що кошти будуть повернуті до 15.10.2019 з вирахуванням витрат затрачених на агітацію, яка була проведена з метою заключення договорів оренди на користь Позивача, і про що була досягнута усна домовленість з керівником холдінгу Позивача. У цьому ж листі Відповідач повідомив, що ним завершується реєстрація договорів у Великобагачанському районі, і в разі зацікавленості Позивача, йому будуть раді надати інформацію для проведення переговорів щодо переуступки корпоративних прав підприємства, на яке будуть зареєстровані дані договори оренди.

Наступним листом Позивач вимагав у Відповідача, у відповідності до його листа від 23.09.2019, надати детальний розрахунок витрачених Відповідачем коштів та надати належним чином оформлені письмові докази, що підтверджують витрату таких коштів відповідно до умов п. 2.4.2 Договору. При цьому, Позивач зауважив до Відповідача, що у разі не виконання або неналежного виконання умов Договору, він має право вимагати від Відповідача повернення отриманих останнім коштів, крім тих коштів, які Виконавцем були фактично витрачені і це підтверджується відповідними розрахунковими документами п. 2.4.3 Договору, і одночасно направив Відповідачу запитувану угоду про дострокове розірвання Договору.

Відповідач свої зобов`язання за Договором, у тому числі частково, не виконав, а кошти, отримані на підставі п. 4.3.1 розділу 4 Договору Позивачу не повернув; матеріали справи не містять доказів протилежного.

За розрахунками Позивача, перевіреними та визнаними обґрунтованими судом, і не спростованими Відповідачем, останній з суми передплати жодних коштів у виконання Договору не використав і не повернув суму передплати Відповідачу.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного.

Статтею 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Як установлено судом, Відповідач у передбачений пунктом 2.1.7 Договору строк (до 01.10.2019) свої зобов`язання за останнім не виконав, позаяк не сформував і належним чином не оформив у відповідності до умов цього Договору перші земельні масиви загальною площею 400 га.

Зворотного матеріали справи не містять.

Натомість, як слідує з вище вказаного листа Відповідача від 23.09.2019, він не заперечував факт невиконання ним умов Договору, пропонував Позивачу надати йому проект додаткової угоди про розірвання договору та обіцяв повернути кошти (за вирахуванням витрат на агітацію) у строк до 15.10.2019.

Однак у цей строк Відповідач коштів Позивачу не повернув.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, Відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Пунктом 2.4.3 Договору передбачено, що Замовник (Позивач) має право вимагати від Виконавця (Відповідача) повернення отриманих останнім коштів у випадку невиконання або неналежного виконання Виконавцем умов цього договору крім тих коштів (підзвітних), які Виконавцем були фактично витрачені і це підтверджується відповідними розрахунковими документами.

Матеріали справи не містять жодного розрахункового документу, який би підтверджував фактичні витрати Відповідача на виконання умов Договору.

Відповідачем у супереч ст. 74 ГПК України не доведено суду належними, допустимими та достовірними доказами факту понесення ним якихось фактичних витрат на виконання своїх зобов`язань за Договором.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що Позивач правомірно вимагає у Відповідача повернення сплачених коштів, оскільки Відповідач не виконав своїх обов`язків за Договором, та про необхідність повернення Відповідачем повної суми отриманих від Позивача коштів, оскільки Відповідачем не доведено документально понесених ним витрат на виконання умов Договору.

У пункті 2.4.3 Договору не встановлено строк протягом якого Позивач має право пред`явити вимогу про повернення коштів та строк протягом якого Відповідач повинен повернути Позивачу отримані від останнього кошти. Тому судом застосовуються загальні правила визначення такого строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, Позивач листом від 11.09.2019 за № 2 звернувся до Відповідача із вимогою про негайне повернення коштів у сумі 250000 грн., оскільки Відповідач у усній розмові повідомив про неможливість виконання ним умов пункту 2.1.7 Договору у обумовлений строк, а також пропонував розірвати Договір за взаємною згодою.

На вищезгаданий лист Відповідача від 23.09.2019 Позивач своїм листом від 02.10.2019 за № 03 повідомив останнього про погодження ним строку повернення коштів у строк до 15.10.2019, а також просив надати детальний розрахунок витрачених Відповідачем коштів та надати належним чином оформлені письмові докази, що підтверджують витрату таких коштів відповідно до умов пункту 2.4.2 Договору.

На підтвердження факту надіслання Відповідачу листа № 03 від 02.10.2019 Позивачем додано до матеріалів справи опис вкладення до цінного листа та поштову накладну №489. Вказані докази долучено до матеріалів справи.

Однак Відповідач не надав Позивачу витребувані докази та суму коштів у акцептований Позивачем строк (до 15.10.2019) не повернув.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За встановлених судом обставин, Позивачем правомірно нараховано Відповідачу 3% річних за період з 16.10.2019 до 07.04.2020 у сумі 3595,89 грн.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок вищевказаної суми, і визнано його обґрунтованим та арифметично правильним, а відтак, заявлена позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про розірвання Договору суд зазначає наступне.

Згідно з п. 9.6 Договору якщо інше не передбачено цим Договором або чинним в Україні законодавством, цей Договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка фіксується додатковою угодою до цього Договору.

З матеріалів справи не вбачається досягнення між сторонами такої домовленості, оскільки надана Позивачем копія угоди про дострокове припинення Договору від 30.09.2019 підписана з боку лише Позивача.

Зважаючи на умови пункту 9.2 Договору, останній станом на момент винесення рішення є діючим.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Факт невиконання Відповідачем умов Договору (доказів зворотного матеріали справи не містять) є істотним порушенням цього Договору, а тому позовна вимога про розірвання Договору також підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Ратушної Ліни Борисівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Семенівка» (38200, смт. Семенівка, вул Шевченка, будинок 47; ідентифікаційний код 41521870) 250000 грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень) боргу, 3595,89 грн. (три тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять гривень 89 копійок) 3% річних, а також 5905,94 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот п`ять гривень 94 копійки) судового збору.

Розірвати договір про надання послуг б/н від 02.05.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Семенівка» та Фізичною особою - підприємцем Ратушною Ліною Борисівною.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків