ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"22" вересня 2020 р. Справа №924/116/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Павлюк І.Ю.

судді Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання - Єфімчук А.І.

за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - Їгіт О.І., ордер серія КВ № 381382 від 31.07.2020 р.

розглядаючи апеляційну скаргу Державного підприємства "Славутське лісове господарство" на рішення господарського суду Хмельницької області від 11.06.2020 р. у справі №924/116/20 (суддя Гладій С.В., повний текст рішення складено 22.06.2020 р.)

за позовом Державного підприємства "Славутське лісове господарство"

до Фізичної особи-підприємця Чернюка Руслана Олександровича

про стягнення 2 813 037,00 грн. безпідставно отриманих коштів

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Славутське лісове господарство" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця Чернюка Вадима Олександровича безпідставно отриманих коштів у сумі 2 813 037,00 грн.

Позовні вимоги із посиланням, зокрема, на положення ст. 1212 ЦК України обґрунтовані тим, що за результатами проведеної працівниками Західного офісу Держаудитслужби України у Хмельницькій області планової ревізії окремих питань фінансового-господарської діяльності ДП "Славутське лісове господарство" за період із 01.01.2016 по 2018 рік складено акт від 08.01.2019 р. №07-08/2, за змістом якого встановлено наявність дебіторської заборгованості за відсутності підтверджуючих первинних бухгалтерських документів, що виникла внаслідок перерахування коштів контрагентам, у тому числі ФОП Чернюку В.О., без укладення договорів.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.06.2020 р. позов ДП "Славутське лісове господарство" до ФОП Чернюка Р.О. про стягнення 2813037,00 грн. задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 995 974,00 грн. коштів, 14939,61 грн. витрат зі сплати судового збору, 3000,00 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. В частині стягнення 1 916 563,00 грн. відмовлено.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, зазначив, що самі по собі платіжні доручення, за відсутності рахунків, на підставі яких було здійснено перерахування позивачем відповідачу коштів та які могли би підтверджувати укладення договору у спрощений спосіб, не може бути підставою виникнення цивільних прав та/чи обов`язків, оскільки не містить ознак правочину та не є правовою підставою для перерахування відповідачу коштів. В свою чергу, надані відповідачем копії накладних не можуть бути доказами господарських відносин та операцій між сторонами у справі. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами відсутні господарські зобов`язання або укладені договори, у зв`язку з чим набувач отримав кошти без правової підстави, передбаченої законом, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1098710 грн. безпідставно отриманих коштів є обґрунтованими. Разом з тим, місцевий господарський суд, враховуючи положення ст. ст. 256-258, 261 ЦК України, погодився з доводами відповідача про те, що строк позовної давності необхідно обчислювати з моменту перерахування позивачем коштів та дійшов висновку, що позивачем частково пропущено строк позовної давності щодо стягнення 1 916 563,00 грн., відмовивши у позові в цій частині.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, державне підприємство "Славутське лісове господарство" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з відповідача 1 916 563,00 грн., прийняти в цій частині нове судове рішення, яким задоволити позов.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник, зокрема, зазначає, що він звертався до суду з позовом до ФОП Чернюк В.О. у справі №924/116/20 про стягнення 2 813 037 грн. безпідставно отриманих коштів, що свідчить про переривання строку позовної давності відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України, а відтак суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про пропуск строку позовної давності для звернення до суду із вимогами за 2016 рік та безпідставно відмовив у позові про стягнення з відповідача 1 916 563,00 грн.

21.09.2020 року від Державного підприємства "Славутське лісове господарство" надійшло клопотання, в якому просить зупинити провадження у справі №924/116/20 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №904/3405/19.

Мотивуючи дане клопотання, заявник посилається на положеннями п. 7 ст. 228 ГПК України та зазначає, що розгляд справи №924/116/20 підлягає зупиненню до вирішення Верховним Судом питання про усунення неоднакового застосування ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України у справі №904/3405/19, оскільки судом будуть висловлені правові позиції, які можуть суттєво вплинути на вирішення даної справи.

В судове засідання 22.09.2020 року з`явився представник відповідача ФОП Чернюка В.О., представник позивача не з`явився.

Сторони про час та дату судового засідання бкли повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 22.09.2020 р. представник ФОП Чернюка В.О. заперечив проти клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі.

Розглянувши в судовому засіданні 22.09.2020 р. клопотання про зупинення провадження у справі №924/116/20 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №904/3405/19, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до п.7 ч. 1 та ч. 3 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку, зокрема при перегляді судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Згідно з п.11 ч.1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.7 ч.1 ст. 228 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020р. прийнято до розгляду справу №904/3405/19 за касаційною скаргою АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2020 р. та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 р.

Передаючи справу №904/3405/19 на розгляд Великої Палати Верхового Суду, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що за змістом ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Колегія суддів встановила, що на розгляді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду перебували справи №335/2402/16-ц та №572/1056/15, у яких суд дійшов висновку, що в силу положень ст. 265 ЦК України залишення позовної заяви без розгляду не може зупинити перебіг позовної давності, як і не може її перервати.

Водночас, Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду розглянуто справу №639/9642/14-ц. Зі змісту постанови Верховного Суду від 03.07.2019 р. у цій справі убачається, що ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернувся із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Як установили суди у цій справі, ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого у спірних правовідносинах є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", звертався до суду з позовом з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.05.2008 р. №CM-SME700/175/2008 у сумі 774 662, 99 грн. (вимога про стягнення суми боргу у повному обсязі). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.07.2011 р., залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09.03.2016 р., зазначений позов ПАТ "ОТП Банк" залишено без розгляду через повторну неявку представника позивача. Зважаючи на викладене, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зробив висновок, що позовна давність у справі перервалася 22.04.2010 р. (зверненням до суду із позовом).

Крім того, на розгляді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду перебувала справа №713/1548/18, у якій позивач звернувся з позовом до АТ "Укрсоцбанк" про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору.

Судами у цій справі було встановлено, що позивач про порушення свого права, а саме незаконного збільшення Банком відсоткової ставки дізнався 22.01.2009 р. У серпні 2009 року позивач у справі №713/1548/18 звернувся до Вижницького районного суду Чернівецької області з позовом до АТ "Укрсоцбанк", Хмельницької обласної філії АКБ "Укрсоцбанк", Вижницького відділення АКБ "Укрсоцбанк" про визнання бездіяльності неправомірною, та визнання незаконною підвищення відсоткової ставки та умов договору, який ухвалою цього суду від 31.08.2009 р. у справі №2-806/09 залишено без розгляду. Отже, як зазначив Верховний суд, оскільки позивач про порушення свого права дізнався 22.01.2009 р., останнім днем закінчення перебігу позовної давності є 22.01.2012 р. Зазначений строк перервався пред`явленням позивачем позову до суду, який ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 31.08.2009 р. було залишено без розгляду, після чого перебіг позовної давності розпочався заново і сплив 31.08.2012 р.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №904/3405/19 з такими висновками Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду не погодилася і поважала за необхідне від них відступити з огляду на необхідність комплексного застосування положень статей 264-265 ЦК України у випадку звернення у минулому із позовними вимогами, яке могло б слугувати підставою для переривання позовною давності, однак внаслідок залишення позовної заяви без розгляду відсутні підстави для такого переривання, як і для зупинення. При цьому зазначила,що

"Відповідно до приписів ч. 2 ст. 264 ЦК України підставами для переривання позовної давності є пред`явлення позовної заяви до одного із кількох боржників, тобто у випадку коли належне виконання зобов`язання покладається на кількох осіб (субсидіарна відповідальність), а не виключно на одну особу, а також звернення із позовною заявою лише щодо частини вимоги, якщо можливе її виокремлення.

Водночас з аналізу ч. 1 ст. 265 ЦК України убачається, що залишення позовної заяви без розгляду не зупиняє перебіг позовної давності, тобто залишення позову без розгляду взагалі не впливає на перебіг позовної давності, оскільки стаття 263 ЦК України яка регулює зупинення перебігу позовної давності має вичерпний перелік таких випадків.

Крім того, зміст ст. 263 ЦК України у сукупності із приписами ст. 264 ЦК України дає підстави для висновку, що зупинення має більш звужений вплив на позовну давність, оскільки має тимчасовий характер. У свою чергу, після переривання перебіг позовної давності починається заново (частина 3 статті 265 ЦК України). Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується, що є відмінним від випадку зупинення позовної давності.

Таким чином, переривання перебігу позовної давності фактично слідує за зупиненням, оскільки має істотніший вплив на правовідносини сторін. У контексті ч. 1 ст. 265 ЦК України убачається, що залишення позовної заяви без розгляду не може зупинити перебіг позовної давності, а тим більше не може її перервати. Подібних висновків дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду у постановах від 25.07.2018 р. у справі № 335/2402/16-ц, від 10.07.2019 р. у справі №572/1056/15-ц.

Фактично приписи статті 265 ЦК України мають на меті усунути можливість спеціального (штучного) продовження позовної давності, аби уникнути зловживання своїми правами позивачами.

Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі №523/10225/15-ц). Перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 р. у справі № 544/525/15-ц, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 р. у справі №922/1467/19), а відтак залишення судом позовної заяви без розгляду (внаслідок звернення із заявою про залишення позову без розгляду, неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, недотримання процесуальних вимог щодо змісту та форми заяви, тощо), не дає підстав вважати, що таке звернення може впливати на позовну давність за відповідним зобов`язанням і призводить до нового початку її перебігу.

Отже, навіть дотримання вимог ч. 2 ст. 264 ЦК України щодо підстав переривання, не може автоматично вказувати на новий початок перебігу позовної давності якщо відповідний позов було залишено без розгляду."

Разом з тим, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №904/3405/19 врахувала, що фактичні обставини цієї справи різняться з обставинами справ №713/1548/18 та № 639/9642/14-ц, водночас висновок щодо переривання позовної давності у випадку залишення позовної заяви без розгляду є універсальним, незалежно від категорії спору, а правильність застосування судами положень статей 264-265 ЦК України сприятиме розумній передбачуваності судових рішень, забезпечить реалізацію на практиці принципу правової визначеності, як для учасників судового процесу, так і для судів та задля вироблення єдиного підходу до тлумачення норм цивільного законодавства, тому дійшла висновку передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу №904/3405/19.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до суду першої інстанції у даній справі було подано заяву про застосування позовної давності до вимог позивача.

Місцевий господарський суд, враховуючи положення ст. ст. 256-258, 261 ЦК України, погодився з доводами відповідача про те, що строк позовної давності необхідно обчислювати з моменту перерахування позивачем коштів та дійшов висновку, що позивачем частково пропущено строк позовної давності щодо стягнення 1 916 563,00 грн., відмовивши у позові в цій частині.

В свою чергу, позивач в апеляційній скарзі зазначає про те, що строк позовної давності переривався в силу ч. 3 ст. 264 ЦК України у зв`язку із зверненням ДП "Славутське лісове господарство" з позовами до ФОП Чернюк В.О. у справах №924/663/18, №924/214/19 про стягнення безпідставно отриманих коштів, які ухвалами Господарського суду Хмельницької області від 21.11.2018 р. та 29.05.2019 р. залишено без розгляду.

Отже, у справі №924/116/20 суду апеляційної інстанції серед іншого необхідно буде встановити та надати правову оцінку обставинам щодо переривання (не переривання) позовної давності у випадку залишення позовної заяви ДП "Славутське лісове господарство" до ФОП Чернюк В.О. у справах №924/663/18, №924/214/19 без розгляду.

Враховуючи викладене, з метою дотримання єдності судової практики та правильності застосування судом положень статей 264-265 ЦК України, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі у справі №924/116/20 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №904/3405/19.

Керуючись ст. ст. 228, 229, 234, 235, 270, 281 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Славутське лісове господарство" на рішення господарського суду Хмельницької області від 11.06.2020 р. у справі №924/116/20 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №904/3405/19.

2. Зобов`язати учасників справи повідомити Північно-західний апеляційний господарський суд про результати вирішення Великою Палатою Верховного Суду справи №904/3405/19 та надати відповідні докази.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Савченко Г.І.