ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1338/20

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Смірнової О.В.
при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Рівне, м. Рівне за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Західного офісу Держаудитслужби, м. Львів
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геус-Груп", м. Харків
про стягнення 274283,10 грн.
за участю представників:
позивача - не з`явився;

відповідача не з`явився;

третьої особи не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Квартирно-експлуатаційного відділу м.Рівне (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геус-Груп" (відповідач) про стягнення збитків у розмірі 274283,10 грн. Судові витрати (судовий збір у сумі 4114,25 грн.) позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані виявленими Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області порушеннями відповідачем законодавства, які були зафіксовані в акті ревізії від 07.05.2018 року № 13-17-08-06/14.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.05.2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 25.05.2020 року на 11:30 год. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.05.2020 року підготовче засідання відкладено на 15.06.2020 року на 11:50 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.06.2020 року підготовче засідання відкладено на 06.07.2020 року на 10:45 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.07.2020 року суд відклав підготовче засідання на 27.07.2020 року на 10:25 год.

24.07.2020 року Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області подало письмові пояснення (вх.№ 17277), в яких підтримало позовні вимоги та просило замінити третю особу належною юридичною особою з процесуальною правоздатністю.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.07.2020 року замінено третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області, належною юридичною особою з процесуальною правоздатністю - Західний офіс Держаудитслужби; продовжено строк проведення підготовчого провадження до 27.08.2020 року; підготовче засідання відкладено на 25.08.2020 року на 11:40 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.08.2020 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.09.2020 року на 11:00 год.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання 15.09.2020 року не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідача у судове засідання 15.09.2020 року не з`явився, письмовий відзив не надав.

Ухвали господарського суду Харківської області у цій справі зокрема і ухвала від 05.05.2020 року (якою відповідачу було встановлено строк - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву) направлялися на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте повернулись на адресу суду з відміткою "адресат відсутній".

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 4).

Крім того, судом враховано, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (ч.2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись зокрема з ухвалою господарського суду Харківської області від 05.05.2020 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа №922/1338/20 розглядається судом за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд установив такі обставини.

Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області згідно з пунктом 2.12 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на I квартал 2018 року, пунктом 5.1.6.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Західного офісу Держаудитслужби на І квартал 2018 року, на підставі направлень від 19.02.2018 року №77, 78, проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне за період з 01.01.2016 року по 31.01.2018 року.

За результатами ревізії контролюючим органом оформлено акт ревізії від 07.05.2018 року №13-17-08-06/14 (далі - Акт).

13.06.2018 року Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області винесено вимогу про усунення виявлених порушень законодавства №13-17-08-17/2725 (далі - Вимога), якою встановлено порушення, що відображені в Акті.

В пункті 3 Вимоги зазначено: "КЕВ м. Рівне, в 2016-2017 роках та січні 2018 року, не виставляв для ТОВ "Геус-Груп" вартість понесених витрат щодо забезпечення їх електроенергією, чим не дотримано вимоги ст. 193 Господарського кодексу України в частині, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; договору на відшкодування послуг з постачання електроенергії, укладеного КЕВ м. Рівне з ТОВ "Геус-Груп" від 01.04.2015 року № 30/73, що призвело до покриття видатків сторонньої юридичної особи по оплаті спожитих послуг за перетікання реактивної електроенергії, а саме ТОВ "Геус-Груп" на суму 5746,46 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) КЕВ м. Рівне".

В пункті 4 Вимоги зазначено: "В порушення п. 6.4.12 договору від 18.11.2015 року № 286/2/15/95 та договору від 25.03.2016 року № 286/2/16/5 "Про закупівлю послуг щодо забезпечення харчування за контрактом" КЕВ м. Рівне не укладено з ТОВ "Геус-Груп" договори на відшкодування плати за теплопостачання по приміщеннях їдалень військових частин НОМЕР_1 (м. Сарни), НОМЕР_2 (смт. Оржів) та договори на надання послуг по опаленню приміщень їдалень військової частини НОМЕР_3 (м. Рівне), НОМЕР_4 (с. Мала Любаша), та не виставлено для оплати Товариству вартість понесених витрат і наданих послуг по опаленню приміщень їдалень військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , чим порушено ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XTV, із змінами, п. 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, внаслідок чого за 2016 рік та січень-березень 2017року КЕВ м. Рівне покрито витрати ТОВ "Геус-Груп" по теплопостачанню на загальну суму 89204,97 грн. та недоотримано плати за послуги по опаленню приміщень на загальну суму 163992,25 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) КЕВ м. Рівне на суму 253197,22 грн."

В пункт 5 Вимоги зазначено: "В порушення ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", КЕВ м. Рівне для ТОВ "Геус-Груп" в актах наданих послуг по опаленню приміщень їдалень в/ч А 1519 (за 2016 рік) та в акти оплати понесених витрат щодо опалення приміщень їдальні військової частини А 1519 (січень-березень 2017 року) включені занижені площі опалювальних приміщень в результаті чого КЕВ м. Рівне в 2016 році недоотримав доходу від надання для ТОВ "Геус-Груп" послуг по опаленню приміщень їдальні на загальну суму 3798,06 грн. та в січні-березні 2017 року покрив витрати ТОВ "Геус-Груп" на суму 11541,36 грн., чим завдано КЕВ м. Рівне збитків на суму 15339,42 грн."

Не погоджуючись з Вимогою контролюючого органу зокрема з її пунктами 1, 3-8 позивач звернувся з позовом до адміністративного суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 року у справі №1740/1852/18 частково задоволено позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області, Західний офіс Держаудитслужби, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська енергосервісна компанія" (надалі - ТзОВ "ПЕК"), товариства з обмеженою відповідальністю "Геус Груп" та товариства з обмеженою відповідальністю "Військторг" про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області від 13.06.2018 №13-17-08-17/2725 "Щодо усунення виявлених порушень законодавства" - визнано протиправними та скасовано пункти 1, 6, 7, 8 Вимоги. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування пунктів 3,4.5 Вимоги - відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2019 року рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 року в справі №1740/1852/18 скасовано та прийнято постанову, якою у задоволенні позову КЕВ м.Рівне до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області та Західного офісу Держаудитслужби за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ТОВ "Поліська енергосервісна компанія", ТОВ "Геус Груп", ТОВ "Військторг" про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги - відмовлено.

06.02.2020 року Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

18.06.2018 року (вих. № 1313) та 19.11.2019 (вих. № 2487) позивачем на адресу відповідача направлялися вимоги щодо відшкодування завданих збитків.

Однак на дату подання позовної заяви до господарського суду відшкодування збитків відповідачем не було здійснено, а також жодної відповіді стосовно розгляду вимог позивачу не надійшло.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина друга статті 22 ЦК України).

Згідно зі статтею 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). Наведені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 750/8676/15-ц.

Суд установив, що у даному випадку позивачем не надано доказів неправомірної поведінки відповідача, як і фактичних збитків понесених позивачем.

Суд наголошує, що Акт не є тією беззаперечною підставою для стягнення збитків, оскільки акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Аналогічна правова позиція неодноразово висвітлювалась Верховним Судом зокрема у постановах від 20.06.2019 року у справі №916/1906/18 та від 17.03.2020 року у справі 911/1102/19.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі № 910/12793/17, від 21.05.2018 року у справі № 922/2310/17, від 16.10.2018 року у справі № 910/23357/17, від 18.10.2018 року у справі №917/1064/17, від 26.03.2019 року у справі № 910/26948/15.

Крім того, акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу ст. 19 Господарського кодексу України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Отже, обставин, які б свідчили про наявність у відповідача обов`язку сплатити на користь позивача збитки в сумі 274283,10 грн. відповідно до статей 224, 225, 228 ГК України у цій справі не встановлено.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що позовні вимоги не підтверджені поданими доказами, спростовуються матеріалами справи, а відтак позов не підлягає задоволенню.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України, відповідно до якої, у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

На підставі ст.ст. 6, 11, 15, 16, 22 Цивільного кодексу України, ст. 173, ч. 1 ст. 174, ст.ст. 224,225, 228 Господарського кодексу України та керуючись статтями 73-74, 76-80, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.09.2020 року.

Суддя О.В. Смірнова