ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

м. Рівне

"21" вересня 2020 р. Справа № 918/522/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Андрійчук О., за участю секретаря судового засідання Рижого Б., розглянувши клопотання представника Фізичної особи - підприємця Форостяна Сергія Васильовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Форостяна Сергія Васильовича

до Приватного акціонерного товариства "Дубенський завод гумово - технічних виробів"

про стягнення коштів,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Фізична особа - підприємець Форостян Сергій Васильович (позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовом до Приватного акціонерного товариства "Дубенський завод гумово - технічних виробів" (відповідач) про стягнення за договором № 2402 перевезення вантажів автомобільним транспортом 18 000,00 грн основного боргу, 144,00 грн інфляційних та 125,75 грн 3% річних.

Ухвалою суду від 03.08.2020 провадження у справі № 918/522/20 в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 10 000,00 грн закрито.

Ухвалою суду від 17.08.2020 провадження у справі № 918/522/20 про стягнення 8 000,00 грн основного боргу, 144,00 грн інфляційних та 125,75 грн 3% річних закрито.

21.08.2020 на адресу суду від Фізичної особи-підприємця Форостяна Сергія Васильовича надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі в частині розподілу судових витрат, пов`язаних із надання професійної правничої допомоги .

Ухвалою суду від 10.09.2020 розгляд вказаного клопотання призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.09.2020.

У судове засідання 21.09.2020 представники сторін не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином.

18.09.2020 на електронну адресу суду від представника Фізичної особи-підприємця Форостяна Сергія Васильовича надійшло клопотання про розгляд клопотання про ухвалення додаткового рішення без його участі.

Суд, розглянувши питання про розподіл витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, установив таке.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Приписами ч. 3 ст. 130 ГПК України унормовано, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У позовні заяві позивач зазначив попередній розрахунок витрат, пов`язаних із надання професійної правничої допомоги, розмір яких становив 20 600,00 грн. На підтвердження вказаних витрат позивачем долучено договір про надання правничої допомоги № 2705-1/20 від 27.05.2020, додаток № 1 до нього, ордер серії КВ № 732664 від 2705.2020, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з п. 1.1. договору клієнт доручає, а АО приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, з питань, визначених додатком № 1.

Відповідно до п. 4.1.- 4.8 договору правничу допомогу, що надається АО, клієнт сплачує в гривні, шляхом переказу суми на поточний рахунок АО. Орієнтовна вартість робіт (послуг) з правничої допомоги за цим договором зазначається в додатку № 1 до договору. Остаточна вартість виконаних робіт (наданих послуг) з правничої допомоги за договором визначається сумою всіх підписаних актів за час дії договору. У випадку відсутності передоплати, передбаченої п. 4.3. договору, чи у випадку, якщо сума передплати є меншою суми, визначеної актом, оплата здійснюється клієнтом не пізніше 3-х банківських днів з моменту підписання акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). За результатами надання правничої допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої АО правничої допомоги та її вартість. Сума, вказана в додатку № 1 до договору, є гонораром АО за надання правничої допомоги та поверненню не підлягає.

У додатку № 1 до договору визначено перелік можливих послуг з правничої допомоги, орієнтовні витрати часу та вартість - 20 600,00 грн.

06.08.2020 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів та стягнення понесених позивачем витрат з відповідача, в якому зазначено, що відповідач сплатив на користь позивача 28 000,00 грн (платіжні доручення № 13274 від 07.07.2020 на суму 10 000,00 грн та № 13330 від 14.07.2020 на суму 18 000,00 грн), у зв`язку з чим відповідач задовольнив викладені в позовній заяві вимоги у повному обсязі та оплатив: 18 000,00 грн основного боргу, 125,75 грн 3% річних та 144,00 грн інфляційних. Окрім того, вказана сума частково компенсувала понесені позивачем витрати, а саме: 2 102,00 грн судового збору та 7 628,25 грн витрат на правничу допомогу.

Позивачем до матеріалів справи на підтвердження факту надання правничої допомоги та оплати її вартості також долучено акт № 1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 02.06.2020, акт № 1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 07.07.2020, в яких визначено перелік послуг, витрати часу та вартість - 8 000,00 грн і 3 000,00 грн відповідно, та банківську виписку за період з 03.04.2020 по 03.08.2020 про перерахування позивачем на рахунок АО 5 000,00 грн.

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

За ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Частиною 3 ст. 126 ГПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях у справах "Двойних проти України", "Гімайдуліна і інших проти України", "East/West Alliance Limited" проти України", "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд, оцінивши фактичні обставини справи, докази, на яких ґрунтуються заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, установив, що у справі проведено три судових засідання, на одному з яких був присутній представник позивача; позивачем під час розгляду справи подано позовну заяву та два клопотання, що стосуються витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги; попередній розмір вказаних витрат позивача становив 20 600,00 грн (при цьому сума позову - 18 269,75 грн), фактично наданий обсяг послуг (згідно з актами) - 11 000,00 грн, а фактично оплачена позивачем на користь АО вартість - 5 000,00 грн. При цьому, як зазначає сам позивач, грошові кошти в сумі 7 628,25 грн, перераховані відповідачем, зараховані саме в погашення витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Окрім того, відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яке обґрунтоване тим, що вказані витрати є неспівмірними із ціною позову, позивачем не надано детального опису робіт, які виконувалися, натомість лише наведено перелік можливих послуг та їх орієнтовну вартість, відсутні докази, які підтверджують оплату позивачем коштів адвокату, понесення фактичних витрат тощо.

Надавши оцінку усім доданим до клопотання доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, її важливості для позивача, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивача, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до 7 628,25 грн від заявленої суми (11 000,00 грн), який відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та їх документальному обґрунтуванню.

Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

У свою чергу, зважаючи, що позивач уже зарахував грошові кошти в розмірі 7 628,25 грн, сплачені відповідачем, в рахунок оплати витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, отже, підстави для задоволення клопотання позивача відсутні.

Статтею 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 130, 234, 235, 244 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Фізичної особи - підприємця Форостяна Сергія Васильовича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, на загальну суму 11 000,00 грн відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 254-257 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Ухвала підписана 21.09.2020.

Суддя О. Андрійчук