ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1269/20

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., за участю секретаря судового засідання Ступаченко С.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом

акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького 6, код 20077720)

до

комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (09100, Київська обл.., м. Біла Церква, вул. Мережна буд.3, код 04654336)

про стягнення 5126256,76 гривень

за участю представників учасників справи:

від позивача: Пронюк В.Я.;

від відповідача: Колесник Т.А.;

12.05.2020 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі по тексту - позивач/НАК «Нафтогаз») про стягнення з комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (далі по тексту - КП «Білоцерківтепломережа»/відповідач) 5126256,76 гривень заборгованості з яких: 3391127,19 гривень пеня, 431064,68 гривень 3% річних, 1303064,88 гривень інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, позивач передав відповідачу природний газ на загальну суму 74863624,30 гривень, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Однак, відповідач оплату за спожитий газ здійснив несвоєчасно, з порушенням встановлених договором строків, що стало підставою для нарахування та вимог про стягнення 3391127,19 гривень пені, 431064,68 гривень 3% річних та 1303064,88 гривень інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/1269/20 за правилами загального позовного провадження; проведення підготовчого засідання призначено на 10.06.2020.

На адресу суду 07.08.2020 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач пред`явлені позовні вимоги заперечує та просить суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Заперечення відповідача мотивовані тим, що останній є учасником процедури врегулювання заборгованості згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». Як вказує відповідач, у відповідності, зокрема до ч. 1 ст. 5 Закону, заборгованість за договором постачання природного газу від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, яка станом на 31.12.2016 становила 9314411,18 гривень, підлягала врегулюванню шляхом реструктуризації на 60 місяців, з можливістю дострокового погашення.

За доводами відповідача, сторонами договору від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17 не укладалися договори про реструктуризацію заборгованості, адже заборгованість за договором була погашена 27.01.2017.

При цьому, відповідач вказує на те, що остаточне погашення суми боргу за договором від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17 було здійснено 27.01.2017 на підставі Спільного протокольного рішення від 17.01.2017 № 173 предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субвенцій та компенсацій».

На переконання відповідача, у позивача відсутнє право нарахування штрафних санкцій та додаткових нарахувань після набрання чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», оскільки заборгованість за договором була погашена, що виключало необхідність укладення договору про реструктуризацію заборгованості.

До суду 25.08.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив із запереченнями проти доводів відповідача. Зокрема позивач вказує, що умови договору не містять жодної відкладальної обставини щодо проведення розрахунків з позивачем в інші строки, ніж визначені договором.

Ухвалами суду від 10.06.2020, 01.07.2020 та 22.07.2020 підготовче засідання відкладено на 01.07.2020, 22.07.2020 та 12.08.2020 відповідно.

Ухвалою суду від 12.08.2020, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 09.09.2020.

В судове засідання 09.09.2020 з`явились представники позивача та відповідача. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.12.2015 НАК «Нафтогаз України» (продавець/постачальник) та КП «Білоцерківтепломережа» (покупець/споживач) укладено договір постачання природного газу № 1414/16-ТЕ-17, із подальшими змінами внесеними додатковими угодами від 31.12.2015 № 1, від 29.01.2016 № 2, від 18.03.2016 № 3, від 31.03.2016 № 4 (далі по тексту - договір), відповідно до умов якого:

- постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ (надалі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (пункти 1.1., 1.2.);

- постачальник передає споживачу з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) природний газ обсягом до 45113,341 тис. куб. метрів, у тому числі по місяцях (тис. куб. м): у січні - 16956,453; у лютому - 14704,839; у березні - 13452,049 (пункт 2.1.);

- приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (пункт 3.4.);

- не пізніше 5 числа місяця наступного за місяцем поставки газу, споживач зобов`язується надати постачальнику, зокрема, підписані та скріплені печатками споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу в розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість (пункт 3.5.);

- ціна за 1000 куб. м. газу за цим договором в період з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1770,74 гривень, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до ціни на природний газ - 2 %; податок на додану вартість за ставкою - 20%. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1806,15 грн, крім того ПДВ - 20% - 361,23 грн, всього з ПДВ - 2167,38 грн (пункт 5.2.);

- загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (пункт 5.4.);

- оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1.);

- у разі невиконання споживачем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (пункт 8.2.).

Додатковою угодою від 31.12.2015 № 1 сторони погодили внести зміни до договору та викласти пункти 1.3., 2.1.5., 3.1., 5.1., 5.2., 7.2. та розділ 4 договору в редакції, зазначеній в додатковій угоді. Зокрема пункт 5.2. викладено в наступній редакції: «Ціна за 1000 куб. м. газу за цим договором в період з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1770,74 гривень, крім того податок на додану вартість - 20%. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» - 197,5 грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 237,00 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1968,24 грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ 2361,89 грн.».

У пункті 8 додаткової угоди від 31.12.2015 № 1 визначено, що така набирає чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01.01.2016.

Додатковою угодою від 29.01.2016 № 2 сторони погодили внести зміни до пункту 1.3. договору, виклавши такий пункт в редакції, зазначеній в додатковій угоді.

Додатковою угодою від 18.03.2016 № 3 до договору сторони погодили в пункт 6.1. договору додати останній абзац наступного змісту: «Сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3 цього договору укладення договору (ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим договором, не звільняє споживача від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, включаючи, але не обмежуючись обов`язком споживача сплатити на користь постачальника неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України».

У пункті 6 додаткової угоди від 18.03.2016 № 3 визначено, що така набуває чинності з дати її підписання та скріплення печатками сторін, поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з дати укладення цього договору, і діє протягом дії договору.

Додатковою угодою від 31.03.2016 № 4 до договору сторонами погоджено внести зміни у пункти 2.1., 3.1., 3.2., 3.5. 5.1., 5.2., 6.1. 7.2. 7.3. та розділ 12 договору в редакції, зазначеній в додатковій угоді. Зокрема пункт 5.2., абзац другий пункту 6.1. викладено в наступній редакції: « 5.2. Ціна за 1000 куб. м. газу за цим договором в період з 01.04.2016 по 30.04.2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1770,74 гривень, крім того податок на додану вартість - 20%. Всього до сплати з ПДВ 2124,89 гривень.»; «Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу».

У пункті 12 додаткової угоди від 31.03.2016 № 4 визначено, що така набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01.04.2016.

Так, на виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 74863624,30 гривень, що підтверджується копіями підписаних та скріплених печатками обох сторін актів приймання-передачі газу, а саме: від 31.01.2016 за січень на суму 29317208,78 гривень; від 29.02.2016 за лютий на суму 21320928,32 гривень; від 31.03.2016 за березень на суму 21862662,74 гривень; від 30.04.2016 за квітень на суму 2362824,46 гривень.

Як стверджує позивач та підтверджується долученими до матеріалів справи банківськими виписками по рахунку позивача за період з 08.02.2016 по 30.01.2017 та довідкою по операціях по підприємству «Білоцерківтепломережа КП БМР» за період з грудня 2015 року по грудень 2019 року, оплата за спожитий газ здійснювалась відповідачем з порушенням строків, встановлених п. 6.1. договору та фактично остаточний розрахунок здійснено в повному обсязі 27.01.2017.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині своєчасної оплати отриманого газу, стало підставою для звернення позивача до суду із розглядуваним позовом та, відповідно, застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством та умовами договору, за порушення зобов`язань за договором.

З огляду на що позивач, врахувавши часткові оплати відповідача, нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3391127,19 гривень пені та 431064,68 гривень 3% річних, розрахованих за загальний період прострочення з 15.04.2016 по 26.01.2017 та 1303064,88 гривень інфляційних втрат, розрахованих за період з травня 2016 року по січень 2017 року по кожному акту окремо.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Укладений договір за своїм змістом є договором поставки та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Приписами статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки енергоносіїв приєднаними мережами застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ст. 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що у відповідності до п. 6.1. договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу. Поряд із цим додатковою угодою від 31.03.2016 № 4, яка набуває чинності з дати її підписання та діє з 01.04.2016, сторони визначили, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, за отриманий природний газ відповідач мав розрахуватися наступним чином:

- за актом від 31.01.2016 остаточний розрахунок мав бути здійснений в строк до 14.02.2016 включно, з урахуванням того, що 14.02.2016 припадає на вихідний день, то останнім днем виконання зобов`язання є 15.02.2016, а прострочення настає з 16.02.2016;

- за актом від 29.02.2016 остаточний розрахунок мав бути здійснений в строк до 14.03.2016 включно, а прострочення настає з 15.03.2016;

- за актом від 31.03.2016 остаточний розрахунок мав бути здійснений в строк до 14.04.2016 включно, а прострочення настає з 15.04.2016;

- за актом від 30.04.2016 остаточний розрахунок мав бути здійснений в строк до 25.05.2016 включно, а прострочення настає з 26.05.2016.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» від 11.01.2005 № 20 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області (сторона № 1), Департаментом фінансів Київської обласної держадміністрації (сторона № 2), КП «Білоцерківтепломережа» (сторона № 3) та НАК «Нафтогаз України» (сторона остання) з метою погашення взаємної заборгованості, підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - Спільні протокольні рішення), предметом яких є організація проведення Сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (далі - Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20), а саме:

- Спільне протокольне рішення від 16.02.2016 № 487, яким, зокрема визначено, що Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні № 1 у сумі 18501000 гривень з приміткою: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.2.); Сторона № 1 перераховує на рахунок Сторони № 2 кошти у сумі 18501000 гривень із записом у графі «призначення платежу»: «за січень місяць 2016 року «П» 3973500 гривень»; за січень місяць 2016 року «С» 14527500 гривень» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.3.); Сторона № 2 перераховує кошти Стороні № 3 через рахунки з обліку доходів районних/міських бюджетів та реєстраційні рахунки управлінь праці та соціального захисту населення РДА/МВК пільги та субсидії у сумі 18501000 гривень із записом у графі «призначення платежу»: «за січень місяць 2016 року «П» 3973500 гривень»; за січень місяць 2016 року «С» 14527500 гривень» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.4.); Сторона № 3 перераховують Стороні останній кошти у сумі 18501000 гривень, у тому числі ПДВ 3083500,00 гривень, 7543751,70 гривень за природний газ спожитий в грудні 2015 року згідно з договором від 21.12.2014 № 2340/15-ТЕ-17, із записом в графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ спожитий в грудні 2015 року, договір від 25.12.2014 № 2340/15-ТЕ-17, у тому числі ПДВ 1257291,95 гривень; 10957248,30 гривень за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, із записом в графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2016 рік, договір від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, у тому числі ПДВ 1826208,05 гривень (пункт 2.5.);

- Спільне протокольне рішення від 18.03.2016 № 967, яким, зокрема визначено, що Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні № 1 у сумі 15051100 гривень з приміткою: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.2.); Сторона № 1 перераховує на рахунок Сторони № 2 кошти у сумі 15051100 гривень із записом у графі «призначення платежу»: «за лютий місяць 2016 року «П» 3227400 гривень»; за лютий місяць 2016 року «С» 11823700 гривень» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.3.); Сторона № 2 перераховує кошти Стороні № 3 через рахунки з обліку доходів районних/міських бюджетів та реєстраційні рахунки управлінь праці та соціального захисту населення РДА/МВК пільги та субсидії у сумі 15051100 гривень із записом у графі «призначення платежу»: «за лютий місяць 2016 року «П» 3227400 гривень»; за лютий місяць 2016 року «С» 11823700 гривень» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.4.); Сторона № 3 перераховують Стороні останній кошти у сумі 15051100 гривень, у тому числі ПДВ 2508516,67 гривень за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, із записом в графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2016 рік, договір від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, у тому числі ПДВ 2508516,67 гривень (пункт 2.5.);

- Спільне протокольне рішення від 15.04.2016 № 1229, яким, зокрема визначено, що Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні № 1 у сумі 19055200 гривень з приміткою: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.2.); Сторона № 1 перераховує на рахунок Сторони № 2 кошти у сумі 19055200 гривень із записом у графі «призначення платежу»: «за березень місяць 2016 року «П» 3492700 гривень»; за березень місяць 2016 року «С» 15562500 гривень» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.3.); Сторона № 2 перераховує кошти Стороні № 3 через рахунки з обліку доходів районних/міських бюджетів та реєстраційні рахунки управлінь праці та соціального захисту населення РДА/МВК пільги та субсидії у сумі 19055200 гривень із записом у графі «призначення платежу»: «за березень місяць 2016 року «П» 3492700 гривень»; за березень місяць 2016 року «С» 15562500 гривень» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.4.); Сторона № 3 перераховують Стороні останній кошти у сумі 19055200 гривень, у тому числі ПДВ 3175866,67 гривень, за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, із записом в графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2016 рік, договір від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, у тому числі ПДВ 3175866,67 гривень (пункт 2.5.);

- Спільне протокольне рішення від 15.04.2016 № 1230, яким, зокрема визначено, що Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні № 1 у сумі 3000000 гривень з приміткою: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.2.); Сторона № 1 перераховує на рахунок Сторони № 2 кошти у сумі 3000000 гривень із записом у графі «призначення платежу»: «за березень місяць 2016 року «П» 0 гривень»; за березень місяць 2016 року «С» 3000000 гривень» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.3.); Сторона № 2 перераховує кошти Стороні № 3 через рахунки з обліку доходів районних/міських бюджетів та реєстраційні рахунки управлінь праці та соціального захисту населення РДА/МВК пільги та субсидії у сумі 3000000 гривень із записом у графі «призначення платежу»: «за березень місяць 2016 року «П» 0 гривень»; за березень місяць 2016 року «С» 3000000 гривень» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.4.); Сторона № 3 перераховують Стороні останній кошти у сумі 3000000 гривень, у тому числі ПДВ 500000,00 гривень, за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, із записом в графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2016 рік, договір від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, у тому числі ПДВ 500000,00 гривень (пункт 2.5.);

- Спільне протокольне рішення від 18.05.2016 № 1520, яким, зокрема визначено, що Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні № 1 у сумі 2602700 гривень з приміткою: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.2.); Сторона № 1 перераховує на рахунок Сторони № 2 кошти у сумі 2602700 гривень із записом у графі «призначення платежу»: «за квітень місяць 2016 року «П» 492350 гривень»; за квітень місяць 2016 року «С» 2110350 гривень» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.3.); Сторона № 2 перераховує кошти Стороні № 3 через рахунки з обліку доходів районних/міських бюджетів та реєстраційні рахунки управлінь праці та соціального захисту населення РДА/МВК пільги та субсидії у сумі 2602700 гривень із записом у графі «призначення платежу»: «за квітень місяць 2016 року «П» 492350 гривень»; за квітень місяць 2016 року «С» 2110350 гривень» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.4.); Сторона № 3 перераховують Стороні останній кошти у сумі 2602700 гривень, у тому числі ПДВ 433783,33 гривень, за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, із записом в графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2016 рік, договір від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, у тому числі ПДВ 433783,33 гривень (пункт 2.5.);

- Спільне протокольне рішення від 21.11.2016 № 2982, яким, зокрема визначено, що Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні № 1 у сумі 10860000 гривень з приміткою: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.2.); Сторона № 1 перераховує на рахунок Сторони № 2 кошти у сумі 10860000 гривень із записом у графі «призначення платежу»: «за жовтень місяць 2016 року «П» 0 гривень»; за жовтень місяць 2016 року «С» 10860000 гривень» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.3.); Сторона № 2 перераховує кошти Стороні № 3 через рахунки з обліку доходів районних/міських бюджетів та реєстраційні рахунки управлінь праці та соціального захисту населення РДА/МВК пільги та субсидії у сумі 10860000 гривень із записом у графі «призначення платежу»: «за жовтень місяць 2016 року «П» 0 гривень»; за жовтень місяць 2016 року «С» 10860000 гривень» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.4.); Сторона № 3 перераховують Стороні останній кошти у сумі 10860000 гривень, у тому числі ПДВ 1810000 гривень, за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, із записом в графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2016 рік, договір від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, у тому числі ПДВ 1810000 гривень (пункт 2.5.);

- Спільне протокольне рішення від 17.01.2017 № 173, яким, зокрема визначено, що Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні № 1 у сумі 52302000 гривень з приміткою: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.2.); Сторона № 1 перераховує на рахунок Сторони № 2 кошти у сумі 52302000 гривень із записом у графі «призначення платежу»: «за грудень місяць 2016 року «П» 4314000 гривень»; за грудень місяць 2016 року «С» 47988000 гривень» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.3.); Сторона № 2 перераховує кошти Стороні № 3 через рахунки з обліку доходів районних/міських бюджетів та реєстраційні рахунки управлінь соціального захисту населення РДА/МВК пільги та субсидії у сумі 52302000 гривень із записом у графі «призначення платежу»: «за грудень місяць 2016 року «П» 4314000 гривень»; за грудень місяць 2016 року «С» 47988000 гривень» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (пункт 2.4.); Сторона № 3 перераховують Стороні останній кошти у сумі 52302000 гривень, у тому числі ПДВ 8717000 гривень, 9314411,18 гривень за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, із записом в графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2016 рік, договір від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, у тому числі ПДВ 1552401,86 гривень; 42987588,82 гривень за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 30.09.2016 № 1648/1617-ТЕ-17, із записом в графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2016 рік, договір від 30.09.2016 № 1648/1617-ТЕ-17, у тому числі ПДВ 7164598,14 гривень (пункт 2.5.).

Судом встановлено, що згідно наявних у матеріалах справи банківських виписок по рахунку позивача за період з 08.02.2016 по 30.01.2017 та довідки по операціях по підприємству «Білоцерківтепломережа КП БМР» за період з грудня 2015 року по грудень 2019 року розрахунки за поставлений природний газ за договором постачання відповідачем здійснювались двома способами: за рахунок фінансування пільг і субсидій населенню згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, та шляхом перерахунків сум коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідними постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (постанова Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217) та на рахунок НАК «Нафтогаз України» здійснено перерахування грошових коштів згідно договору в загальному розмірі 74863624,30 гривень, а саме:

- 08.02.2016 - 51171,95 гривень, у призначенні платежу зазначено «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання п. КМУ № 217 від 18.06.2014, Реєстр, затв. Пост. НКРЕКП від 29.01.2016 № 125 Дог. №1414/16-ТЕ-17 від 21.12.2015»;

- 09.02.2016 - 238319,48 гривень, у призначенні платежу зазначено «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання п. КМУ № 217 від 18.06.2014, Реєстр, затв. Пост. НКРЕКП від 29.01.2016 № 125 Дог. №1414/16-ТЕ-17 від 21.12.2015»;

- 10.02.2016 - 82995,17 гривень, у призначенні платежу зазначено «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання п. КМУ № 217 від 18.06.2014, Реєстр, затв. Пост. НКРЕКП від 29.01.2016 № 125 Дог. №1414/16-ТЕ-17 від 21.12.2015»;

- 11.02.2016 - 159671,38 гривень, у призначенні платежу зазначено «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання п. КМУ № 217 від 18.06.2014, Реєстр, затв. Пост. НКРЕКП від 29.01.2016 № 125 Дог. №1414/16-ТЕ-17 від 21.12.2015»;

- 12.02.2016 - 206262,87 гривень, у призначенні платежу зазначено «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання п. КМУ № 217 від 18.06.2014, Реєстр, затв. Пост. НКРЕКП від 29.01.2016 № 125 Дог. №1414/16-ТЕ-17 від 21.12.2015»;

- 15.02.2016 - 211738,41 гривень, у призначенні платежу зазначено «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання п. КМУ № 217 від 18.06.2014, Реєстр, затв. Пост. НКРЕКП від 29.01.2016 № 125 Дог. №1414/16-ТЕ-17 від 21.12.2015»;

- 16.02.2016 - 546016,33 гривень, у призначенні платежу зазначено «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання п. КМУ № 217 від 18.06.2014, Реєстр, затв. Пост. НКРЕКП від 29.01.2016 № 125 Дог. №1414/16-ТЕ-17 від 21.12.2015»;

- 17.02.2016 - 407731,52 гривень, у призначенні платежу зазначено «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання п. КМУ № 217 від 18.06.2014, Реєстр, затв. Пост. НКРЕКП від 29.01.2016 № 125 Дог. №1414/16-ТЕ-17 від 21.12.2015»;

- 18.02.2016 - 428727,95 гривень, у призначенні платежу зазначено «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання п. КМУ № 217 від 18.06.2014, Реєстр, затв. Пост. НКРЕКП від 29.01.2016 № 125 Дог. №1414/16-ТЕ-17 від 21.12.2015»;

- 19.02.2016 - 422591,53 гривень, у призначенні платежу зазначено «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання п. КМУ № 217 від 18.06.2014, Реєстр, затв. Пост. НКРЕКП від 29.01.2016 № 125 Дог. №1414/16-ТЕ-17 від 21.12.2015»;

- 22.02.2016 - 10957248,30 гривень, у призначенні платежу зазначено «ПКМУ від 11.01.2005 № 20, за пр. газ за січень 2016р., дог. від 21.12.2015 №1414/16-ТЕ-17. у т.ч. ПДВ 1826208,05 грн, СПР від 16.02.2016 № 487»;

- 22.02.2016 - 419560,49 гривень, у призначенні платежу зазначено «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання п. КМУ № 217 від 18.06.2014, Реєстр, затв. Пост. НКРЕКП від 29.01.2016 № 125 Дог. №1414/16-ТЕ-17 від 21.12.2015»;

- 23.02.2016 - 848177,74 гривень, у призначенні платежу зазначено «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання п. КМУ № 217 від 18.06.2014, Реєстр, затв. Пост. НКРЕКП від 29.01.2016 № 125 Дог. № 1414/16-ТЕ-17 від 21.12.2015»;

- 29.03.2016 - 15051100,00 гривень, у призначенні платежу зазначено «ПКМУ від 11.01.2005 № 20, за пр. газ за 2016р., дог. від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17. у т.ч. ПДВ 2508516,67 грн, СПР від 18.03.2016 № 967»;

- 21.04.2016 - 3000000,00 гривень, у призначенні платежу зазначено «ПКМУ від 11.01.2005 № 20, за прир газ за 2016р., дог. від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17. у т.ч. ПДВ 500000,00 грн, СПР від 15.04.2016 № 1230»;

- 21.04.2016 - 19055200,00 гривень, у призначенні платежу зазначено «ПКМУ від 11.01.2005 № 20, за прир. газ за 2016р., дог. від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17. у т.ч. ПДВ 3175866,67 грн, СПР від 15.04.2016 № 1229»;

- 25.05.2016 - 2602700,00 гривень, у призначенні платежу зазначено «ПКМУ від 11.01.2005 № 20, за прир. газ за 2016р., дог. від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17. у т.ч. ПДВ 43378333 грн, СПР від 18.05.2016 № 1520»;

- 16.12.2016 - 10860000,00 гривень, у призначенні платежу зазначено «Пост. уряду від 11.01.2005 № 20, СПР від 21.11.2016 № 2982 за прир. газ за 2016р., дог. від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, ПДВ 1810000,00 грн»;

- 27.01.2017 - 9314411,18 гривень, у призначенні платежу зазначено «ПКМУ від 11.01.2005 № 20, за прир. газ за 2016р., дог. від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17. у т.ч. ПДВ 1552401,86 грн, СПР від 17.01.2017 № 173».

Таким чином, як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами відповідач за спожитий природний газ у період січень-квітень 2016 року розрахувався несвоєчасно чим допустив прострочення. А, отже, не виконавши зобов`язання у строк, встановлений п. 6.1 договору, відповідач допустив порушення зобов`язання.

Вказані вище обставини в перебігу розгляду справи відповідачем не спростовані та не заперечувались.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі невиконання споживачем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У відповідності до положень ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Положеннями ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданого позивачем розрахунку, судом встановлено, що останній, врахувавши приписи Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії» № 1730-VIII, який набрав чинності 30.11.2016 не здійснював нарахування пені, 3% та інфляційних втрат на заборгованість за зобов`язаннями січень, лютий та на частину зобов`язань за березень 2016 року, коли як у вказаний період розрахунок за отриманий газ хоча і здійснено із простроченням, однак до набрання чинності Законом України № 1730-VIII.

Статтею 7 Господарського кодексу України визначено, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

У відповідності до приписів ч.ч. 1-3 ст. 12 Господарського кодексу України Держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Наведене регулювання було визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (чинною під час дії спірних правовідносин). Цей Порядок визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз».

Відповідно до п. 7 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства «Енергоринок», які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб`єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Предметом розгляду спору є вимоги про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані через несвоєчасне виконанням відповідачем зобов`язання з оплати поставленого позивачем газу згідно укладеного договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17.

Як вже встановлено судом впродовж 2016-2017 років між позивачем, відповідачем, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області та Департаментом фінансів Київської обласної держадміністрації були підписані Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету. Предметом таких Спільних протокольних рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субвенцій та компенсацій». Одночасно зі змісту Спільних протокольних рішеннях вбачається, що отримані з державного бюджету кошти призначені для перерахування відповідачем позивачу за природний газ, постачання якого було здійснено в 2016 році на підставі договору від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17.

Зі змісту Порядку від 11.01.2005 № 20 вбачається, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання із відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (ПЕК), визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних з виробництвом теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на оплату послуг з опалення та постачанням гарячої води.

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулівного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Порядок від 11.01.2005 № 20.

Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору від 21.12.2015 № 1414/16-ТЕ-17, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Підписавши зазначені спільні протокольні рішення, сторони погодили, що відшкодування боргу відповідача здійснюватиметься відповідно до встановлених зазначеними рішеннями порядку. Тобто сторони, підписавши спільні протокольні рішення, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18.

З огляду на встановлені судом обставини та враховуючи, що розрахунки за спожитий природний газ за період січень-квітень 2016 року на підставі укладеного між сторонами договору здійснювались в порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ, що, зокрема, виключає можливість застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3391127,19 гривень пені, 431064,68 гривень 3% річних та 1303064,88 гривень інфляційних втрат є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, суд відносить на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення».

Повний текст рішення складено та підписано 21.09.2020.

Суддя Р.М. Колесник