ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2020 р. Справа №921/339/17-г

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Бойко С.М.,

Суддів: Матущака О.І.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Харів М.Ю.,

явка учасників справи:

від органу ДВС не з`явився;

від стягувача Джирма А.В.,

від боржника Косик Т.О.,

розглянув апеляційну скаргу державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» б/н від 19.12.2019

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 06.12.2019,

м. Тернопіль,

суддя: Сидорук А.М., повний текст ухвали складено 16.12.2019

за скаргою боржника державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод»

про скасування постанови від 24.10.2019 начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області

про результати перевірки виконавчого провадження №58701618

в справі №921/339/17-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв", вул. Гоголя, 137, оф.15,Черкаси,Черкаська область,18002

до Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" 47343, вул.Заводська, 1, с.Зарубинці Збаразького району Тернопільської області

про cтягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст скарги

12.11.2019 в Господарський суд Тернопільської області звернулось Державне підприємство «Зарубинський спиртовий завод» зі скаргою, в якій просило скасувати постанову від 24.10.2019 про результати перевірки виконавчого провадження №58701618, винесену начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Муликом П.І.

Вказана скарга мотивована тим, що в межах зведеного виконавчого провадження №16689161 винесено постанову від 07.10.2019 про зупинення виконавчих дій з виконавчого провадження за № 58701618 відкритого на підставі наказу від 18.09.2017 Господарського суду Тернопільської області в справі за № 921/339/17-г про стягнення з боржника ДП "Зарубинський спиртовий завод" на користь стягувача ТОВ "Енергогазрезерв" 831 761,57 грн. боргу та 14 822,03 грн. судового збору.

Постановою 24.10.2019 за № 58701618 начальника Відділу скасовано постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з виконавчого провадження № 58701618 від 07.10.2019 та зобов`язано головного державного виконавця Наконечну І.В. провести виконавчі дії в порядку Закону України "Про виконавче провадження", з тих підстав, що за змістом ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" заборгованість, яка стягується згідно наказу Господарського суду Тернопільської області № 921/339/17-г від 18.09.2017 є поточною, а тому підлягає стягненню в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» до визнання боржника банкрутом.

Правовими підставами скарги зазначає ст.ст.34, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.1, 12, 22, 23, 24, 38, "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції чинній до 19.01.2013, ст.ст.339-342 ГПК України.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 06.12.2019 відмовлено в задоволенні скарги Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" на дії начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо винесення постанови № 58701618 від 24.10.2019 року та її скасування.

Вказана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалою господарського суду Тернопільської області від 09.11.2009 порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", яке на час прийняття постанови № 58701618 від 24.10.2019 року перебувало на стадії розпорядження майном.

Оскільки боржник звернувся до суду про стягнення спірної заборгованості, яка згідно з рішенням господарського суду Тернопільської області від 02.08.2017 стягнута з боржника, а тому її кваліфіковано судом як поточну.

21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII і за змістом п.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу визнається таким, що втратив чинність зокрема Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги.

ДП "Зарубинський спиртовий завод" просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 06.12.2019, яка прийнята з порушенням вимог як норм матеріального так і процесуального права.

Задоволити скаргу Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" та скасувати постанову начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про результати перевірки виконавчого провадження за №58701618 від 24.10.2019 (якою скасовано постанову про зупинення вчинення виконавчих дій №58701618 від 07.10.2019 та зобов`язано головного державного виконавця Наконечну І.В. провести виконавчі дії в порядку Закону України «Про виконавче провадження»).

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги боржник зазначає, що:

1)судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ч. 6 ст. 12, п. 1-1 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції чинній до 19.01.2013, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства.

2)провадження в справі про банкрутство ДП «Зарубинський спиртовий завод» ухвалою Господарського суду Тернопільської області порушено 09.11.2009 та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів у справі №11/Б-1203 про банкрутство ДП «Зарубинський спиртовий завод», протягом дії якого заборонено стягнення на підставі виконавчих документів, і введено процедуру розпорядження майном боржника, а тому дія мораторію поширюється і на вимоги ТОВ «Енергогазрезерв» (стягувача).

Узагальнені доводи та заперечення стягувача.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач погодився з висновками місцевого господарського суду, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Зазначає, що мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом. Суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів у ліквідаційній процедурі.

Узагальнені доводи та заперечення державного виконавця.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець погодився з висновками місцевого господарського суду, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Зазначає, що за рішенням від 02.08.2017 у справі №921/339/17-г з ДП «Зарубинський спиртовий завод» на користь ТОВ «Енергогазрезерв» стягнуто заборгованість за постачання природного газу в 2016 році, тобто після порушення провадження у справі про банкрутство та введення в дію мораторію.

Покликається на правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11.

В судове засідання 09.09.2020 з`явились представники стягувача та боржника. Представники інших учасників процесу в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомили, а тому в силу п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд розглядає справу за їх відсутності за наявними у справі доказами.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Представник стягувача ТОВ «Енергогазрезерв» в судовому засіданні заперечив проти скарги на дії начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мулика П.І., вважає що ТОВ «Енергогазрезерв» є поточним кредитором, згідно імперативних приписів ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства. Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, а стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі та у відзиві, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з частковою зміною мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судами встановлено, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 02.08.2017 року стягнуто з Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" 831 761,57 грн. заборгованості з постачання природного газу в 2016 році та 14 822,03 грн. судових витрат.

19.09.2017 господарським судом Тернопільської області видано наказ про примусове виконання рішення в справі за № 921/339/17-г (а.с.74, т.1).

25.03.2019 головним державним виконавцем Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Федів А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58701618 та 29.03.2019 постанову про зупинення виконавчого провадження № 58701618 на підставі п.4 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.90, т.1).

Згідно п.4 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає зупиненню у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, де підприємство перебуває на стадії розпорядження майном.

07.10.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 58701618 до зведеного виконавчого провадження № 16689161.

В межах цього виконавчого провадження винесено постанову від 07.10.2019 року про зупинення виконавчих дій з виконавчого провадження № 58701618 відкритого на підставі наказу Господарського суду Тернопільської області від 18.09.2017 про стягнення з ДП "Зарубинський спиртовий завод" на користь ТОВ "Енергогазрезерв" 831 761,57 грн. боргу та 14 882 грн.03 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Постановою 24.10.2019 за № 58701618 начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області проведено перевірку виконавчого провадження, за результатами якої скасовано постанову від 07.10.2019 про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 58701618 в межах зведеного виконавчого провадження № 16689161 та зобов`язано головного державного виконавця Наконечну І.В. провести виконавчі дії в порядку Закону України "Про виконавче провадження", з врахуванням вимог ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що заборгованість, яка стягується згідно наказу Господарського суду Тернопільської області від 18.09.2017 є поточною, а тому знаходиться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

У відповідності до ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Предметом судового розгляду є скарга боржника про скасування постанови від 24.10.2019 начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, в межах зведеного виконавчого провадження №1668916, якою скасовано постанову від 07.10.2019 року про зупинення виконавчих дій з виконавчого провадження за № 58701618 відкритого на підставі наказу Господарського суду Тернопільської області № 921/339/17-г від 18.09.2017 про стягнення з боржника ДП "Зарубинський спиртовий завод" на користь стягувача ТОВ "Енергогазрезерв" 831 761,57 грн. боргу та 14 882 гр.03 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Судами встановлено, що 09.11.2009 року ухвалою господарського суду Тернопільської області порушено провадження у справі про банкрутство відносно (боржника) державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", справа №11/Б-1203. (а.с.85, т.1) на підставі Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

03.12.2009 ухвалою господарського суду Тернопільської області введено процедуру розпорядження майном боржника (строк якої неодноразово продовжувався ухвалами місцевого суду (а.с.84, т.1) державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", на підставі Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону від 30 червня 1999 року № 784-XIV) та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Станом на 24.10.2019 року (дата винесення постанови про скасування постанови про зупинення вчинення виконавчих дій № 58701618 від 07.10.2019) постанову про визнання боржника банкрутом господарським судом Тернопільської області не винесено.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 02 серпня 2017 року у справі №921/339/17-г/11 стягнуто з боржника заборгованість, що виникла в 2016 році (після порушення провадження у справі про банкрутство боржника), а тому висновок суду першої інстанції, що дана заборгованість є поточною, на яку не поширюється дія мораторію відповідає встановленим обставинам по справі.

Оскільки дія мораторію не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань, які виникли після його введення, перед поточними кредиторами, то й не припиняє заходів, спрямованих на їх стягнення в примусовому порядку органами державної виконавчої служби, і у державного виконавця відсутні правові підстави для зупинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 58701618 в межах зведеного виконавчого провадження, а тому судом першої інстанції з цих підстав правильно відмовлено в задоволенні заяви(скарги) про скасування постанови від 24.10.2019 за № 58701618.

Судом першої інстанції правильно роз`яснено, що 21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII . Зі змісту п.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що з дня введення в дію цього Кодексу визнається таким, що втратив чинність зокрема Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Як на час винесення постанови ДВС, що оскаржується, так і на час вчинення необхідних виконавчих дій державним виконавцем з виконання наказу господарського суду діюче законодавство тоді та на даний час одинаково визначає поняття поточних кредиторів і що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство (ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства).

Відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Частиною 5 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Таким чином, висновок суду, що розгляд скарги відбувається за правилами, що передбаченими Кодексом України з процедур банкрутства є правильним.

Дія мораторію не поширюється на будь-які дії довірчого власника щодо об`єкта довірчої власності, довірчим засновником якої є боржник. Дія мораторію не поширюється на процедуру обов`язкового звернення стягнення на об`єкт довірчої власності.

Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації, а також ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий.

Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Тобто, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

В силу приписів ст.60 Кодексу України з процедур банкрутства суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів у ліквідаційній процедурі. З даним висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, оскільки вони ґрунтуються на встановлених обставинах по справі та вимогах діючого законодавства.

При цьому суд першої інстанції не звернув уваги, що в постанові, що є предметом оскарження постанови від 24.10.2019 за №58701618 начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, якою скасовано постанову від 07.10.2019 про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №58701618 в межах зведеного виконавчого провадження №16689161 та зобов`язано головного державного виконавця Наконечну І.В. провести виконавчі дії в порядку Закону України "Про виконавче провадження", з врахуванням вимог ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який втратив чинність, а тому зобов`язання головного державного виконавця Наконечну І.В. провести виконавчі дії з врахуванням вимог ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"(що втратив чинність) є помилковим.

Дана помилка не змінює висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" про скасування постанови від 24.10.2019 начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, якою зобов`язано головного державного виконавця Наконечну І.В. провести виконавчі дії в порядку Закону України "Про виконавче провадження", проте з врахуванням вимог Кодексу України з процедур банкрутства, а не з врахуванням вимог ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (що втратив чинність). Саме з цих підстав рішення суду першої інстанції підлягає зміні в редакції апеляційного суду, а в решті без змін.

Отже, звертаючись з апеляційною скаргою, боржник не довів, що на вимоги стягувача поширюється мораторій, відповідно, що постанова від 24.10.2019 начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, якою зобов`язано головного державного виконавця Наконечну І.В. провести виконавчі дії в порядку Закону України "Про виконавче провадження" є неправильною.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування дії закону в часі не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, а тому відхиляється апеляційним господарським судом.

З огляду на наведене, аргументи стягувача та державного виконавця про заперечення доводів апеляційної скарги є такими, що відповідають встановленим обставинам по справі.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 1 ст. 344 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Судом встановлено, що апелянтом за подання апеляційної скарги сплачено 1921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №707 від 17.12.2019.

Оскільки, апеляційний господарський суд, змінив ухвалу суду першої інстанції з інших підстав, ніж зазначав скаржник, то судовий збір в розмірі 1921,00 грн. за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 277, 281-284, 342, 344, 345 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» б/н від 19.12.2019 частково задоволити.

Змінити мотивувальну частину ухвали Господарського суду Тернопільської області від 06.12.2019 у справі №921/339/17-г у частині застосування положень Кодексу України з процедур банкрутства, виклавши її в редакції суду апеляційної інстанції.

В решті ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 06.12.2019 у справі №921/339/17-г залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 1921,00 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя: С.М. Бойко

Судді: О.І. Матущак

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено 21.09.2020.