ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020 справа № 914/121/20

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромспецтехно», м.Чернігів

до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Стрийський вагоноремонтний завод», м.Стрий Львівська область

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія», м.Дніпро, Дніпропетровська область

про стягнення 753 494,01 грн збитків.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

Процес.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромспецтехно» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Стрийський вагоноремонтний завод» за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія» про стягнення збитків в сумі 753 494,01 грн.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Позивач явки уповноваженого представника в судове засідання 07.09.2020 р. для розгляду справи по суті не забезпечив, проте, 31.08.2020 р. на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника позивача (вх.№25394/20) про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання 07.09.2020 р. для розгляду справи по суті не забезпечив, проте, 31.08.2020 р. на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача надійшло клопотання (25459/20) про розгляд справи без його участі за наявними в ній матеріалами справи.

Третя особа явки уповноваженого представника в судове засідання 07.09.2020 р. для розгляду справи по суті не забезпечила. Станом на 07.09.2020 р. на адресу суду заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Ухвалою суду від 16.07.2020 р. явка третьої особи не визнавалась обов`язковою.

Відводів головуючому судді та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Представниками позивача та відповідача подані клопотання про розгляд справи без їх участі, за наявними в матеріалах справи документами. Явка третьої особи не визнавалась обов`язковою.

Суд, враховуючи належне повідомлення сторін про дату судового засідання, клопотання позивача та відповідача щодо розгляду справи без участі їхніх представників, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, не вважає відсутність представника третьої особи у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті.

Дослідивши наявні у справі докази, врахувавши, що учасники справи були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд дійшов висновку про можливість прийняття рішення у справі.

В судовому засіданні 07.09.2020 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція сторін.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.03.2016 р. між позивачем та Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Стрийський вагоноремонтний завод» було укладено договір №СВРЗ-05 (П-18/03)-16/06/ю про надання послуг з організації перевезень вантажів, на виконання умов якого позивачу за актами прийому-передачі були надані вагони.

Не дивлячись на автоматичну пролонгацію договору, відповідач наприкінці березня 2019 року в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору та вилучив вагони у позивача, мотивуючи своє рішення закінченням дії договору.

У позовній заяві позивач зазначає, що постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 року №914/2279/18 визнано продовженим договір № СВРЗ-05-(П-18/03)-16-06/ю про надання послуг з організації перевезень вантажів від 29.03.2016 р., укладений між ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Стрийський вагоноремонтний завод» та ТзОВ «Укрпромспецтехно» на той самий строк, а саме з 31.12.2018 р. по 31.12.2019 р., на тих самих умовах.

Як стверджує позивач, 15.04.2016 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія» було укладено договір №150416 про надання послуг з організації перевезень. Додатковою угодою до №4 від 26.12.2018 р. було продовжено строк дії договору №150416 від 15.04.2016 р. до 31.12.2019 р. Частина вагонів, отриманих позивачем від відповідача були передані ТОВ «Металургійна транспортна компанія» за договором №150416 від 15.04.2016 р.

З кінця березня 2019 р. відповідач в односторонньому порядку відмовився від взятих на себе зобов`язань за договором та вилучив у позивача вагони, у зв`язку з чим позивач зазнав збитків у вигляді упущеної вигоди. При інших обставинах позивач отримав би від взаємовідносин з ТОВ «Металургійна транспортна компанія» оплату за надані послуги.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Стрийський вагоноремонтний завод» про стягнення збитків в сумі 753 494,01 грн за період з 01.04.2019 р. по 07.04.2019 р.

Як на правові підстави позову позивач посилається на норми ст. ст. 22, 623 ЦК України, ст. ст.142, 197, 218, 224, 225 ГК України.

Позиція відповідача.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Зокрема зазначив, що 08.07.2019 року господарський суд Чернігівської області виніс рішення у справі №927/228/19 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромспецтехно» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» 11 173 472,65 грн основного боргу, 1312 442,76 грн пені, 158 084,45 грн трьох відсотків річних, 550 771,48 грн інфляційних нарахувань та 197 921,57 грн судового збору.

10.12.2019р. постановою головного державного виконавця, відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 927/228/19 виданого 16.10.2019р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромспецтехно» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Стрийський вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 11 173 472,65 грн основного боргу, 1 312 442,76 грн пені, 158 084,45 грн трьох відсотків річних, 550 771,48 грн інфляційних нарахувань та 197 921,57 грн судового збору.

Щодо упущеної вигоди відповідач зазначив, що позивач повинен довести факт спричинення збитків, обгрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі, якби право позивача не було порушене. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті для їх одержання. Отже, поняття "збитки" передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

У доповненні до відзиву відповідач зазначив про те, що відповідно до умов договору замовник проводить 100% попередню оплату вартості послуг виконавця за поточний період (календарний місяць) до 10-го числа поточного місяця на підставі виставленого рахунку виконавця, згідно бланк-заявки. За погодженням з виконавцем можлива оплата послуг (їх частини) з організації перевезень вантажів за фактом їх виконання. Замовник зобов`язаний отримати рахунок на оплату послуг в перший робочий день поточного місяця у виконавця.

Проте, як стверджує відповідач, замовник умов договору не виконував внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 13 089 895,46 грн. Так, як у ТзОВ «Укрпромспецтехно» виникла заборгованість перед філією «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця», на адресу ТзОВ «Укрпромспецтехно» були надіслані листи філії «Стрийський вагоноремонтний завод» за №1952 від 25.09.2019 р., 2065 від 08.10.2019 р., (з даним листом були надіслані оригінали актів виконаних робіт за період 01.01.2019р. по 20.05.2019р., які повернуті не були), №2075 від 09.10.2019 р. - сплатити заборгованість, в зв`язку з чим виконавець припинив подачу рухомого складу замовнику під завантаження. При умові повного погашення суми боргу філія «Стрийський ВРЗ» АТ «Укрзалізниця» розгляне можливість передачі даного рухомого складу ТзОВ «Укрпромспецтехно». Листом від 28.11.19р. скерованого на адресу ТзОВ «Укрпромспецтехно», було звернення до позивача про оплату заборгованості та штрафних санкцій повторно. Однак, заборгованість станом на 01.01.2020 р. ТзОВ «Укрпромспецтехно» не погасило.

Як стверджує відповідач, ТзОВ «Укрпромспецтехно» не зверталося до філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця» із заходами досудового врегулювання спору, про що і сам не заперечує позивач у своїй позовній заяві, також не вживав заходів щодо отримання своїх доходів, а саме: заборгованість за надані послуги не погашав.

Відповідач зазначає, що відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

З огляду на вказане, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Позиція третьої особи.

Третя особа надала письмове пояснення на позовну заяву, в якому підтримала позовні вимоги ТзОВ «Укрпромспецтехно» та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема зазначає, що15.04.2016 р. між ТзОВ «Укрпромспецтехно» та ТзОВ «Металургійна транспортна компанія» було укладено договір № 150416 про надання послуг з організації перевезень. На виконання вищевказаного договору ТзОВ «Укрпромспецтехно» передало, а ТзОВ «Металургійна транспортна компанія» «прийняло напіввагони, кількість та номери яких були визначені в актах приймання-передачі до вказаного договору.

Станом на 22.03.2019 року в користуванні ТзОВ «Металургійна транспортна компанія» не залишилось жодного напіввагона, переданого за договором № 150416 від 15.04.2016 р., про що ТзОВ «Металургійна транспортна компанія» повідомило письмово ТзОВ «Укрпромспецтехно» листом від 25.03.2019 року № 2255.

ТзОВ «Металургійна транспортна компанія» мало намір співпрацювати з ТзОВ «Укрпромспецтехно» не тільки в 2019 році, а й в подальшому, відтак, на думку третьої особи, у зв`язку з такими діями відповідача, були зірвані поставки продукції, які ТзОВ «Металургійна транспортна компанія» здійснювала наступним суб`єктам господарювання, а саме: АТ «Дніпроазот» (поставка карбаміду, солі), ПАТ «Толкачевський ГЗК» (поставка кварцитів), ПАТ «Марганецький ГЗК» (поставка руди марганцевої), АТ «Запорізький завод феросплавів» (поставка феросплавів, агломерату марганцевого, кварцитів), істотні умови яких були погоджені на весь 2019 рік.

Обставини встановлені судом.

29.03.2016 р. між ПАТ «Українська залізниця» в особі виконуючого обов`язки начальника Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» (відповідач, згідно з договором виконавець) та ТзОВ «Укрпромспецтехно» (позивач, згідно з договором - замовник) укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю, відповідно до умов якого виконавець від свого імені та за рахунок замовника надає послуги з організації перевезень вантажів шляхом надання напіввагонів (далі вагонів), балансоутримувачем яких є виконавець.

Відповідно до п. 1.2. договору кількість вагонів для здійснення послуги, їх номери, модель, дата та станція початку здійснення перевезення відображаються в актах подачі/повернення вагонів.

Пунктом 2.1.1. договору сторони погодили, що протягом 3-х (трьох) робочих діб з моменту отримання заявки виконавець зобов`язаний виставити рахунок на попередню оплату вартості послуг виконавця.

Відповідно до п. 2.2.4. договору здійснювати передплату та забезпечувати своєчасне надходження на рахунок виконавця коштів. У разі відсутності на розрахунковому рахунку виконавця попередньої оплати замовника, виконавець припиняє подачу рухомого складу замовнику під завантаження (вивантаження - при імпорті на Україну).

Згідно п.2.2.14. договору замовник згідно з місячними планами і заявками, забезпечує завантаження/вивантаження вантажу, в тому числі при імпортних/експортних перевезеннях і використовує вагони для його перевезення та здійснює оплату послуг за договірною ціною, визначеною сторонами згідно протоколу узгодження договірної ціни (додаток №1 до договору).

Відповідно до п. 3.1. договору розмір ставки за кожен вагон за кожну добу періоду настання послуг визначається протоколом узгодження договірної ціни, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток 2).

Згідно п.3.2. та п. 3.3. договору розрахунки згідно цього договору здійснюються замовником в безготівковій формі, в національній валюті України гривні. Замовник проводить 100% (сто відсотків) попередню оплату вартості послуг виконавця за поточний період (календарний місяць) протягом 5-ти (п`яти) календарних діб з моменту отримання рахунку виконавця, згідно з бланк-заявки (додаток №4). Замовник зобов`язаний отримати рахунок на оплату послуг в перший робочий день поточного місяця у виконавця.

Відповідно до п. 3.5. договору сторони погодили, що період надання послуг починається з дати подачі вагонів під навантаження, що відображається в Акті подачі/повернення вагонів (додаток 2). Доставка вагонів до станції навантаження вказаній в заявці замовника здійснюється за рахунок виконавця. Період надання послуг закінчується датою підписання Акту повернення вагонів на ст. Стрий Регіональної філії «Львівської залізниці» ПАТ «Укрзалізниця», або іншу станцію в межах України, узгоджену між замовником та виконавцем (додаток 2). Доставка вагонів до ст. Стрий Регіональної філії «Львівської залізниці» ПАТ «Укрзалізниця», або іншої станції в межах України, узгодженої між замовником та виконавцем здійснюється за рахунок замовника.

Згідно п.3.6. договору щоквартально сторони проводять звірку розрахунків, яка оформляється актом звірки. У разі, якщо одна із сторін не підписала акт звірки у термін до 10 календарних днів без письмового обґрунтування, він вважається узгодженим обома сторонами.

Відповідно до п. 3.7. договору щомісячна вартість послуг визначається з розміру ставки за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг 9додатокз), згідно з протоколом узгодження договірної ціни (додаток 1) та нараховується на підставі актів подачі/повернення вагонів.

Згідно п.3.8. договору період надання послуг закінчуються з моменту оформлення повідомлення форми ВУ-23М і починаються з моменту оформлення повідомлення форми ВУ-36М. День оформлення повідомлення ВУ-23М враховується до часу перебування вагону в ремонті, а день оформлення повідомлення ВУ-36М не враховується до часу перебування вагону в ремонті.

Відповідно до п. 10.1 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 04.12.2017) договір діє до 31.12.2018.

Розділом 6 договору визначено, що дія договору може бути припинена у випадку закінчення терміну дії, за згодою сторін або в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку дії договору не вимагатиме припинення або перегляду його умов, договір вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 р. у справі №914/2279/18 визнано продовженим договір № СВРЗ-05-(П-18/03)-16-06/ю про надання послуг з організації перевезень вантажів від 29.03.2016 р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Стрийський вагоноремонтний завод» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромспецтехно» на той самий строк, а саме з 31.12.2018 р. по 31.12.2019 р., на тих самих умовах.

Постанова Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 року у справі №914/2279/18 набрала законної сили 03.09.2019 р. До Верховного суду не оскаржувалась.

15.04.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромспецтехно» (позивач, згідно з договором - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія» (третя особа, згідно з договором замовник) було укладено договір № 150416 про надання послуг з організації перевезень (надалі по тексту рішення договір № 150416 від 15.04.2016 р.). Додатковою угодою до №4 від 26.12.2018 р. було продовжено строк дії договору №150416 від 15.04.2016 р. до 31.12.2019 р.

На виконання вимог п.1.1. договору № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016 р. відповідач надав позивачу вагони за актами прийому-передачі, копії яких наявні в матеріалах справи.

Як стверджує позивач, не дивлячись на автоматичну пролонгацію договору, відповідач наприкінці березня 2019 року в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору та вилучив вагони у позивача, мотивуючи своє рішення закінченням дії договору.

Пунктом 3.6. договору передбачено - щоквартально сторони проводять звірку розрахунків, яка оформляється актом звірки. У разі, якщо одна із сторін не підписала акт звірки у термін до 10 календарних днів без письмового обґрунтування, він вважається узгодженим обома сторонами.

В матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків за договором № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016 р., з якого вбачається, що станом на 01.01.2020 р. встановлене кінцеве сальдо на суму 13 090 126,52 грн. Вказаний акт звірки підписаний та скріплений печаткою представником філією «Стрийський вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Українська залізниця» - ОСОБА_1 .

В матеріалах справи наявні листи філії «Стрийський вагоноремонтний завод»: №1952 від 25.09.2019 р., № 2065 від 08.10.2019 р., № 2075 від 09.10.2019 р., №2464 від 28.11.2019 р. про те, що у позивача наявна заборгованість, у зв`язку з чим відповідач відновить подачу вагонів після погашення заборгованості та про припинення дії укладеного між сторонами договору.

Позивач стверджує, що за користування 220 вагонами третя особа сплачувала позивачу 201 674,00 грн в день за один вагон (220х916,70). Отже в місяць за користування 220 вагонами третя особа сплачувала позивачу 6 0505 220,00 грн. З кінця березня 2019 р. відповідач в односторонньому порядку відмовився від взятих на себе зобов`язань за договором та вилучив у позивача вагони, у зв`язку з чим позивач зазнав збитків у вигляді упущеної вигоди. При інших обставинах позивач отримав би від взаємовідносин з ТОВ «Металургійна транспортна компанія» оплату за надані послуги.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Стрийський вагоноремонтний завод» про стягнення збитків в сумі 753 494,01 грн за період з 01.04.2019 р. по 07.04.2019 р.

При цьому, позивач посилається на норми ст. ст. 22, 623 Цивільного кодексу України, ст. ст. 218, 224, 225 Господарського кодексу України.

Висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Як передбачено ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір про надання послуг з організації перевезень вантажів № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016 р.

Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За умовами ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 1 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом частини 2 статті 307 Господарського кодексу України та частин 2-3 статті 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.3.2. та п. 3.3. договору розрахунки згідно цього договору здійснюються замовником в безготівковій формі, в національній валюті України гривні. Замовник проводить 100% (сто відсотків) попередню оплату вартості послуг виконавця за поточний період (календарний місяць) протягом 5-ти (п`яти) календарних діб з моменту отримання рахунку виконавця, згідно з бланк-заявки (додаток №4). Замовник зобов`язаний отримати рахунок на оплату послуг в перший робочий день поточного місяця у виконавця.

Відповідно до п. 3.5. договору сторони погодили, що період надання послуг починається з дати подачі вагонів під навантаження, що відображається в Акті подачі/повернення вагонів (додаток 2). Доставка вагонів до станції навантаження вказаній в заявці замовника здійснюється за рахунок виконавця. Період надання послуг закінчується датою підписання Акту повернення вагонів на ст. Стрий Регіональної філії «Львівської залізниці» ПАТ «Укрзалізниця», або іншу станцію в межах України, узгоджену між замовником та виконавцем (додаток 2). Доставка вагонів до ст. Стрий Регіональної філії «Львівської залізниці» ПАТ «Укрзалізниця», або іншої станції в межах України, узгодженої між замовником та виконавцем здійснюється за рахунок замовника.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В матеріалах справи наявні листи філії «Стрийський вагоноремонтний завод»:

- №1952 від 25.09.2019 р., в якому повідомлено позивача про те, що у зв`язку із наявною заборгованістю перед філією Стрийський вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в сумі 14 680 742,72 грн (основний борг 13 089 895,46 грн, штрафні санкції 1 590 847,26 грн) виконавець (відповідач) припинив подачу рухомого складу замовнику (позивачу) під завантаження. При умові повного погашення суми боргу філія «Стрийський ВРЗ» АТ «Укрзалізниця» розгляне можливість передачі даного рухомого складу ТзОВ «Укрпромспецтехно»;

- № 2065 від 08.10.2019 р., (з даним листом були надіслані оригінали актів виконаних робіт за період 01.01.2019р. по 20.05.2019р.), в якому повідомлено позивача про те, що відповідно до умов договору № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016 р. ТзОВ «Укрпромспецтехно» (замовник) зобовязаний здійснювати передплату та забезпечувати своєчасне надхлодження на рахунок філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» коштів, а у разі відсутності на розрахунковому рахунку виконавця (відповідача) попередньої оплати замовника, виконавець припиняє подачу рухомого складу замовнику під завантаження. Крім того, у вказаному листі зазначено, що у зв`язку із наявною заборгованістю перед філією Стрийський вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в сумі 14 680 742,72 грн (основний борг 13 089 895,46 грн, штрафні санкції 1 590 847,26 грн) виконавець (відповідач) припинив подачу рухомого складу замовнику (позивачу) під завантаження. Також, у вказаному листі повідомлено про те, що за період січня квітня 2019 р. ТзОВ «Укрпромспецтехно» було оплачено кошти за надані послуги в сумі 2 210 000,00 грн по договору № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016 р., тим самим підтверджується факт надання послуг. При умові повного погашення суми боргу філія «Стрийський ВРЗ» АТ «Укрзалізниця» розгляне можливість передачі даного рухомого складу ТзОВ «Укрпромспецтехно».;

- № 2075 від 09.10.2019 р., в якому повідомлено позивача про те, що у зв`язку із наявною заборгованістю перед філією Стрийський вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в сумі 14 680 742,72 грн (основний борг 13 089 895,46 грн, штрафні санкції 1 590 847,26 грн) виконавець (відповідач) припинив подачу рухомого складу замовнику (позивачу) під завантаження. При умові повного погашення суми боргу філія «Стрийський ВРЗ» АТ «Укрзалізниця» розгляне можливість передачі даного рухомого складу ТзОВ «Укрпромспецтехно».

- № 2464 від 28.11.2019 р., в якому повідомлено позивача про те, що у зв`язку із закінченням терміну дії договору 31.12.2019 р., відповідно до п.6.2. даного договору філія «Стрийський ВРЗ» АТ «Укрзалізниця» повідомляє про припинення дії договору від 29.03.2016 р. № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю та вимагає провести повний розрахунок за надані послуги, з врахуванням штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних нарахувань та судового збору.

В матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків за договором № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016 р., з якого вбачається, що станом на 01.01.2020 р. встановлене кінцеве сальдо на суму 13 090 126,52 грн. Вказаний акт звірки підписаний та скріплений печаткою представником філією «Стрийський вагоноремонтний завод» Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Кузьмою Л.І.

Пунктом 3.6. договору передбачено - щоквартально сторони проводять звірку розрахунків, яка оформляється актом звірки. У разі, якщо одна із сторін не підписала акт звірки у термін до 10 календарних днів без письмового обґрунтування, він вважається узгодженим обома сторонами.

В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач посилається на ст. 224, ч.1 ст. 225 ГК України.

Так, згідно ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням збитків, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

Отже, відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це розрахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто, упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі, якби право позивача не було порушене. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті для їх одержання, тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню.

Позивач вважає що протиправні діяння філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця» полягають в односторонній відмові відповідача від виконання договору № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016 р.

Збитки ТзОВ «Укрпромспецтехно» вбачає у понесенні ним упущеної вигоди коштів, які він міг би отримати на підставі укладеного з третьою особою договору № 150416 про надання послуг з організації перевезень (з врахуванням додаткової угоди №4 від 26.12.2018 р.).

Слід зазначити, що наведений позивачем у позовній заяві розрахунок втраченої вигоди є орієнтовним, а при пред`явленні позову про стягнення втраченої вигоди слід надавати докази реальності і можливості отримання доходу.

Крім того, позивач стверджує у позовній заяві про те, що відповідач з березня 2019 р. вилучив вагони, водночас доказів вказаного не подано, а листи відповідача датовані вереснем 2019 р.

На думку суду в даному випадку відсутні складові цивільного правопорушення, а саме вина відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між збитками і протиправною поведінкою останнього, що є обов`язковою умовою для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування збитків. Відповідно до чого, за відсутності усіх складових правопорушення цивільно-правова відповідальність не настає. Відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У свою чергу, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 р. у справі «Серявін проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Розподіл судових витрат.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позову немайнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позову майнового характеру, встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позовна заява ТзОВ «Укрпромспецтехно» подана до Господарського суду Львівської області у січні 2020 р.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», з 1 січня 2020 року для працездатних осіб встановлено прожитковий мінімум на рівні 2 102,00 грн. Відтак, за подання до суду позовної заяви позивачу необхідно було сплатити 11 302,41 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в сумі 11 310,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1379 від 13.12.2019 р.

Відтак, позивачем сплачено судового збору в більшому розмірі на 7,59 грн, ніж встановлено законом.

Згідно з положеннями п.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, 7,59 грн судового збору підлягатимуть поверненню позивачеві з підстави внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом у випадку подання ним до суду відповідного клопотання про повернення судового збору.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повне рішення складено 17.09.2020 року.

Суддя Ю.О. Сухович