ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2020 р. Справа № 924/825/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ

до Комунального підприємства "Південно - Західні тепломережі" м. Хмельницький

про стягнення 52 545,76грн., з яких 43 931,69 грн. пені та 8 614,07 грн. 3% річних

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

13.07.2020 до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" м. Київ до Комунального підприємства "Південно - Західні тепломережі" м. Хмельницький про стягнення 52545,76грн., з яких 43931,69грн. пені та 8614,07грн. 3% річних. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на виконання умов укладеного між сторонами договору №1360/18-БО-34 постачання природного газу від 01.10.2018 позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 20194327,44 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Однак, відповідач здійснював оплату за переданий газ несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п. 6.1 договору. В зв`язку із вказаним позивач на підставі п. 8.2 договору та ч. 2 ст.625 ЦК України нарахував відповідачу пеню та 3% річних. Окремо позивач звертає увагу суду, що п. 10.3 договору передбачено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.07.2020 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою суду від 16.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/825/20 в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від 06.08.2020, згідно якого відповідач вважає позовну заяву безпідставною та необґрунтованою. Вказує, що постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки" № 217 від 18.06.2014 та Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою КМУ № 256 від 04.03.2002, визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що по суті усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні уповноваженим банком зі спеціальних рахунків відповідача грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами. За таких обставин відповідач позбавлений будь-якої можливості впливати на алгоритм розподілу коштів з рахунку зі спеціальним режимом використання, відтак, відповідач вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для застосування до нього юридичної відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Також відповідач зазначає, що додатковою угодою № 1 від 22.10.2018 до договору постачання природного газу внесено зміни, зокрема викладено розділ 12 в наступній редакції: "Постачальник передає споживачеві з 01.10.2018 року по 26.10.2018 року природний газ орієнтовним об`ємом до 180,0 тис. куб. м." Вказує, що даною додатковою угодою були змінені строки підписання актів приймання - передачі природного газу та подачі довідки із детальною розбивкою загальної кількості природного газу, а саме - до 06.11.2018. Аналогічні зміни строку виконання зобов`язань передбачені і іншими додатковими угодами. Розрахунки відповідачем проведені у повному обсязі. Тому строки виконання грошових зобов`язань, які виникли на підставі укладеного договору, змінилися. Для застосування санкцій та наслідків за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених додатковими угодами. Також відповідач здійснює посилання на ч.3 ст. 551 ЦК України, у відповідності до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Звертає увагу на важке фінансове становище та зазначає, що відповідач є підприємством теплоенергетики, що забезпечує теплопостачання в ряд стратегічно важливих об`єктів, та не має можливості впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ. Із вказаних підстав просить у задоволенні позовних вимог відмовити, а у випадку підтвердження судом правомірності позовних вимог - зменшити розмір заявленої пені на 90 % та стягнути 10% від заявленої позивачем пені.

Представник позивача у відповіді на відзив від 24.08.2020 не погоджується із доводами, викладеними у відзиві, та зазначає, що за пунктом 6.1 договору встановлено конкретно визначений строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем купівлі-продажу газу, що узгоджується із вимогами ч. 1 ст. 692 ЦК України. При цьому умови договору не містять жодної відкладальної обставини щодо проведення розрахунків з позивачем в інші строки, ніж визначені договором. Вказує, що на момент укладення договору між сторонами Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 вже був чинний. Умовами договору (п.п. 2 п.6.3) сторони передбачили обов`язок відповідача за відсутності або несвоєчасності надходження грошей через рахунок зі спеціальним режимом використання, сплачувати власними коштами в строки передбачені п. 6.1 договору. Таким чином, відповідач мав передбачену договором можливість сплатити заборгованість своїми коштами та міг впливати на стан розрахунку. Наголошує, що питання щодо обсягів надходження коштів на рахунок відповідача залежить від результатів господарської діяльності останнього і результатів претензійно-позовної роботи відносно кінцевих споживачів газу. Розрахунок з застосуванням поточних рахунків зі спеціальним режимом використання не впливає на відносини між сторонами, що підтверджується практикою Верховного Суду у подібних правовідносинах по справах №902/517/18, №910/16072/16, №918/1395/15, №922/1010/16, №921/739/17-г/5, №905/1449/19, №921/574/17-г/5, №910/16181/18, №916/1109/18, № 904/1210/18. Щодо зменшення неустойки представник зазначає, що відповідач, підписавши договір, погодився на умови щодо покладення на нього відповідальності у разі невиконання ним умов договору. Виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання будь - яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема споживачів. Представник зазначає, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу. Звертає увагу, що відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема шляхом перенесення оплати, взаємозаліку, залучення кредитних коштів, зменшення власних витрат, тощо. Тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При цьому зважаючи на те, що відповідь на позов подана позивачем після закінчення встановленого судом процесуального строку, позивач просить продовжити встановлений судом строк та долучити відповідь на позов до матеріалів справи. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що підготовка відповіді на відзив потребувала часу для опрацювання значного обсягу документів та зібрання належних та допустимих доказів по справі.

Суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст.119 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Проаналізувавши вказані позивачем причини не подання відповіді на позов у строки, встановлені судом, суд визнає їх поважними та з метою забезпечення змагальності та рівності сторін судового процесу, повного, об`єктивного та всебічного дослідження усіх обставин справи вважає за можливе продовжити позивачу встановлений судом строк для подання відповіді на відзив, прийняти подану позивачем відповідь на відзив та долучити її до матеріалів справи.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

01.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством "Південно - Західні тепломережі" м. Хмельницький (споживач) укладено договір №1360/18-БО-34 постачання природного газу, згідно п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами /організаціями (п.1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2018 р. по 17.10.2018 р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 100,0 тис. куб метрів.

Підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу відповідно до п. 3.7 цього договору вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному періоді постачання газу (п. 2.4 договору).

Згідно п. 3.1 договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Відповідно до п. 3.7 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом прийому-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному періоді постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за період постачання означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному періоді (п. 3.10 договору).

Ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором на дату його укладання становить 7907грн. 20коп., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з ПДВ - 9488,64грн. (п.5.2. договору).

Пунктом 5.4 договору сторони встановили, що загальна вартість природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 6.3 договору оплата за природний газ здійснюється таким чином: 1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року поширювалася дія ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання"; 2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу; 3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року не поширювалася дія ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання; 4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений у минулі періоди згідно з договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором; 5) оплата інших платежів, крім суми основної заборгованості здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

У пункті 8.2 договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно з п. 10.3 договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних становить п`ять років.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018р. по 17.10.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 договору).

Договір підписано представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

22.10.2018 між сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору постачання природного газу від 01.10.2018, згідно якої, зокрема п. 2.1 договору викладено в новій редакції: Постачальник передає споживачу з 01.10.2018 р. по 26.10.2018 р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 180,0 тис. куб метрів; викладено в новій редакції п. 12.1 договору: Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018р. по 26 жовтня 2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

27.10.2018 сторони підписали додаткову угоду №2 до договору постачання природного газу, у відповідності до якої виклали п. 2.1 договору в новій редакції за якою постачальник передає споживачу з 01.10.2018 р. по 31.10.2018 р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 250,0 тис. куб метрів. Викладено у новій редакції п. 12.1 договору таким чином, що строк дії договору в частині реалізації природного газу встановлено до 31.10.2018.

Додатковою угодою від 31.10.2018 сторони доповнили п. 2.1 договору абзацом наступного змісту: Постачальник передає споживачу з 01.11.2018 по 30.11.2018 природний газ орієнтовним обсягом до 400,0 тис. куб. метрів.

Викладено з 01.11.2018 року п. 5.2 договору у наступній редакції: Ціна за 1000 куб.м. газу з 01.11.2018 становить 6235,51грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з ПДВ - 7482,61грн.

Викладено підпункт 1 пункту 6.3 договору у такій редакції: споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюються вимоги підпункту 2 п. 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання (п.1).

Пункт 12.1 договору викладено в новій редакції таким чином, що строк дії договору в частині реалізації природного газу встановлено до 30.11.2018.

23.11.2018 між сторонами укладено додаткову угоду №4 до договору постачання природного газу від 01.10.2018, за умовами якої вирішено викласти розділи 1-12 договору в наступній редакції, зокрема у п. 1.1 договору викладено, що постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору у редакції додаткової угоди постачальник передає споживачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості3270,871 тис. куб. м., в тому числі по місяцях: жовтень 2018 - 170,871, листопад 2018 - 400,0, грудень 2018 - 550,0, січень 2019 - 750,0, лютий 2019 - 600,0, березень 2019 - 600,0, квітень 2019 - 200,0.

Відповідно до п. 3.8 договору в редакції додаткової угоди приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі.

Ціна за 1000 куб.м. газу становить 6235,51 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з ПДВ - 7482,61грн. (п.4.2. договору в редакції додаткової угоди).

Відповідно до п. 5.1 договору в редакції додаткової угоди оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 5.3 договору в редакції додаткової угоди оплата за природний газ здійснюється таким чином: 1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на cпоживача поширюються вимоги підпункту 2 п. 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання; 2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 5.1 цього договору; 3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюються вимоги підпункту 2 п. 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання; 4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений у минулі періоди згідно з договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором; 5) оплата інших платежів, крім суми основної заборгованості здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

У пункті 7.2 договору в редакції додаткової угоди передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно з п. 9.3 договору в редакції додаткової угоди строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних становить п`ять років.

Згідно з п. 11.1 договору в редакції додаткової угоди договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу до 30 квітня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додаткова угода підписана та скріплена відтисками печаток сторін.

Додатковою угодою від 19.02.2019 сторони доповнили банківські реквізити споживача.

У відповідності до додаткової угоди №6 від 14.03.2019 сторони зазначили, що пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7 абзац п`ятий підп. 5) п.6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абзац третій підп. 2 п. 6.4 цього договору застосовується сторонами з 01 березня 2019 року.

Додатковою угодою №7 від 20.03.2019 сторони виклали п. 2.1 договору у такій редакції: Постачальник передає споживачу з 01.10.2018 р. по 30.04.2019 р. (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 2649,252 тис. куб. м. в тому числі по місяцях: жовтень 2018 - 170,871, листопад 2018 - 358,164, грудень 2018 - 564,752, січень 2019 - 554,384, лютий 2019 - 416,081, березень 2019 - 385,0, квітень 2019 - 200,0.

Згідно додаткової угоди №8 від 29.03.2019 сторони по тексту договору слова "Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України " замінено словами "Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Відповідно до додаткової угоди №9 від 24.04.2019 сторони передбачили, що постачальник передає споживачу у травні 2019 року природний газ в кількості 30,0 тис. куб. м.

Крім того, п. 4.2 та п.11.1 договору викладено в новій редакції, зокрема передбачено, що ціна за 1000 куб.м газу з 01 травня 2019 року становить 8621,76 грн. з ПДВ, а договір діє в частині постачання природного газу до 31 травня 2019 року (включно).

Додатковою угодою №10 від 16.05.2019 сторони передбачили, що постачальник передає споживачу у червні - вересні 2019 року природний газ в кількості 80,0 тис. куб. м. у тому числі по місяцях: у червні 2019 - 20,0 тис. куб. м., в липні 2019 - 20,0 тис. куб. м., в серпні 2019 - 20,0 тис. куб. м. та в вересні 2019 - 20,0 тис. куб. м.

Пункт 4.2 договору викладено у такій редакції: Ціна за 1000 куб.м. природного газу становить: 4.2.1. з 01 травня 2019 року по 31 травня 2019 року (включно) - 5 990,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з податком на додану вартість 7 188,00 грн.

4.2.2. з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року (включно) - 6 299,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, Усього разом з податком на додану вартість - 7 558,80 грн.

4.3. До ціни газу, зазначеної в пункті 4.2 цього Договору, додасться тариф па послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 - 157,19 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 188,63 гри. за 1000 куб. м на добу.

4.4. Споживач зобов`язується сплатити за цим Договором з урахуванням ціни на природний газ, зазначеної в пункті 4.2 цього Договору, та тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, зазначеного в пункті 4.3 цього Договору:

4.4.1. з 01 травня 2019 року по 31 травня 2019 року (включно) - 6147,19 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 7376,63 грн. за 1000 куб. м на добу.

4.4.2. з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року (включно) - 6456,19 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 7747,43 грн. за 1000 куб. м на добу.

4.6 Загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.

Сторони даною додатковою угодою змінили строк дії договору в частині постачання природного газу - до 30 вересня 2019 року.

Додатковою угодою №11 від 30.05.2019 сторони визначили обсяг газу, що буде надаватися споживачу у травні 2019 року в кількості 17,0 тис. куб.м.

27.06.2019 сторони уклали додаткову угоду № 12, у відповідності до якої п. 4.2.2. виклали у такій редакції: з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року (включно) - 5553,89 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, Усього разом з податком на додану вартість - 6664,67 грн.

Пункт 4.4.2 - з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року (включно) - 5711,08 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 6853,30 грн. за 1000 куб. м.

Додатковою угодою №13 від 27.06.2019 сторони визначили замовлений споживачем на червень обсяг газу у кількості - 8,0 тис. куб. м.

Згідно додаткової угоди №14 від 22.07.2019 сторони доповнили пункт 4.2 підпунктом 4.2.3 наступного змісту з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року (включно) - 4905,675 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 5886,81 грн.

Пункт 4.4 доповнено п. 4.4.3 - з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року (включно) - 5062,865 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 6075,44 грн. за 1000 куб. м.

Додатковою угодою №15 від 31.07.2019 сторони визначили замовлений споживачем на липень обсяг газу у кількості - 11,4 тис. куб. м.

Згідно додаткової угоди №16 від 27.08.2019 сторони доповнили пункт 4.2 підпунктом 4.2.4 наступного змісту з 01 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року (включно) - 4653,544 грн. крім того ПДВ - 20%.

Пункт 4.4 доповнено п. 4.4.4 - з 01 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року (включно) - 4810,734 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%.

Додатковою угодою №17 від 30.08.2019 сторони визначили замовлений споживачем на серпень обсяг газу у кількості - 12,0 тис. куб. м.

Відповідно до додаткової угоди №18 від 12.09.2019 сторони доповнили п. 4.2 договору підпунктом 4.2.5 - з 01 вересня 2019 року по 30 вересня 2019 року (включно) - 4493,6363 грн. крім того ПДВ - 20%., а також доповнено п. 4.4 договору підпунктом 4.4.5 - з 01вересня 2019 року по 30 вересня 2019 року (включно) - 4650,8263 грн. крім того ПДВ - 20%.

Згідно додаткової угоди № 1/18 від 15.10.2019 договір доповнено банківськими реквізитами споживача.

На виконання умов договору та додаткових угод, позивач поставив відповідачу природний газ згідно актів приймання - передачі природного газу, а саме: від 31.10.2018 (за жовтень 2018 року) на суму 1621333,40грн., від 30.11.2018 (за листопад 2018 року) на суму 2680002,24грн., від 31.12.2018 (за грудень 2018 року) на суму 4225820,09грн., від 31.01.2019 (за січень 2019 року) на суму 4148240,38грн., від 28.02.2019 (за лютий 2019 року) на суму 3113372,69грн., від 31.03.2019 (за березень 2019 року) на суму 2774462,74грн., від 30.04.2019 (за квітень 2019 року) на суму 1247186,81грн., від 31.05.2019 (за травень 2019 року) на суму 121470,94грн., від 30.06.2019 (за червень 2019 року) на суму 55696,73грн., від 31.07.2019 (за липень 2019 року) на суму 68070,06грн., від 31.08.2019 (за серпень 2019 року) на суму 67289,86грн., від 30.09.2019 (за вересень 2019 року) на суму 71381,50грн.

Акти приймання-передачі підписані представниками сторін без зауважень, а також скріплені відтисками їх печаток.

Матеріали справи містять лист відповідача від 21.11.2019, у відповідності до якого останній просить позивача переплату по договору 1360/18 БО-34 в сумі 893917,29 грн. зарахувати як оплату за природний газ по договору №3037/1920 БО-34.

Згідно наявної в матеріалах справи виписки по операціях відповідача за період з 01.10.2018 по 29.02.2020 відповідач у повному обсязі розрахувався із позивачем за поставлений природний газ за договором №1360/18-БО-34 постачання природного газу від 01.10.2018 в сумі 20194327,44грн. При цьому, сплата частини коштів відбулась шляхом розподілу коштів за теплову енергію на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014р. №217.

Позивач вказує, що відповідач здійснював оплату за переданий газ несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п. 6.1 договору, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідача 43 931,69 грн. пені та 8 614,07 грн. 3% річних.

Відповідач, на підтвердження важкого фінансового стану, а також обґрунтовуючи необхідність зменшення пені, подав в матеріали справи: довідку про фінансовий стан КП "Південно - Західні тепломережі" станом на 01.07.2020 від 30.07.2020, рівень розрахунків за газ перед НАК "Нафтогаз України" відповідно до Постанови КМУ №867, обороти за рахунками з 01.06.2020 по 29.07.2020, звіт про фінансовий стан КП "Південно-Західні тепломережі" станом на 30.06.2020 та звіт про фінансові результати підприємства за 1 півріччя 2020.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Суд встановив, що між сторонами було укладено договір постачання природного газу від 01.10.2018 № 1360/18-БО-34, відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставити відповідачу природний газ, а відповідач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими відтисками печаток актами приймання-передачі природного газу, а саме: від 31.10.2018 (за жовтень 2018 року) на суму 1621333,40грн., від 30.11.2018 (за листопад 2018 року) на суму 2680002,24грн., від 31.12.2018 (за грудень 2018 року) на суму 4225820,09грн., від 31.01.2019 (за січень 2019 року) на суму 4148240,38грн., від 28.02.2019 (за лютий 2019 року) на суму 3113372,69грн., від 31.03.2019 (за березень 2019 року) на суму 2774462,74грн., від 30.04.2019 (за квітень 2019 року) на суму 1247186,81грн., від 31.05.2019 (за травень 2019 року) на суму 121470,94грн., від 30.06.2019 (за червень 2019 року) на суму 55696,73грн., від 31.07.2019 (за липень 2019 року) на суму 68070,06грн., від 31.08.2019 (за серпень 2019 року) на суму 67289,86грн., від 30.09.2019 (за вересень 2019 року) на суму 71381,50грн.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу, який згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України застосовується також до договорів поставки. Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Згідно п. 6.1 договору в редакції, яка діяла до 01.12.2018, та п. 5.1 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, яка діяла з 01.12.2018, сторони погодили, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, відповідач повинен був сплатити позивачу 1621333,40грн. у строк до 25.11.2018 включно, 2680002,24грн. - до 25.12.2018 включно, 4225820,09грн. - до 25.01.2019 включно, 4148240,38грн. - до 25.02.2019 включно, 3113372,69грн. - до 25.03.2019 включно, 2774462,74грн. - до 25.04.2019 включно, 1247186,81грн. - до 25.05.2019 включно, 121470,94грн. - до 25.06.2019 включно, 55696,73грн. - до 25.07.2019 включно, 68070,06грн. - до 25.08.2019 включно, 67289,86грн. - до 25.09.2019 включно, 71381,50грн. - до 25.10.2019 включно

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач здійснив оплату за отриманий згідно з договором природний газ в повному обсязі, однак, з порушенням строків, встановлених договором, що підтверджується випискою по операціях по підприємству "Південно-Західні тепломережі КП" за період з 01.10.2018 по 29.02.2020.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови договору постачання природного газу від 01.10.2018 № 1360/18-БО-34.

Посилання відповідача на те, що оплата за отриманий природний газ здійснювалась за рахунок коштів, які перераховувались виключно з рахунку із спеціальним режимом використання відповідно до умов договору та Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217, а тому відповідач не міг самостійно впливати на порядок здійснення оплати за договором від 01.10.2018 № 1360/18-БО-34, суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки визначений Порядком розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 (далі - Порядок)

Пунктом 3 Порядку передбачено, що теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обов`язками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, послуги з постачання теплової енергії, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання гарячої води за категоріями споживачів "населення", "релігійні організації", "бюджетні установи", "інші споживачі" (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

Усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів (п. 8 Порядку).

Згідно п. 9 Порядку уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, послуги з постачання теплової енергії, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується Комісією.

Таким чином, Порядком № 217 встановлений конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання. В той же час Порядок №217 не стосується договірних зобов`язань сторін у частині порядку та строків розрахунків між сторонами та не впливає на них (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 921/12/19, від 21.02.2018 у справі № 910/16072/16).

Здійснення оплати відповідачем за отриманий природний газ відповідно до вищевказаного Порядку № 217 не обмежувало останнього виконати свої обов`язки з оплати отриманого газу шляхом здійснення розрахунків у інший спосіб, ніж з поточного рахунку із спеціальним режимом використання; не ставило повноту та своєчасність виконання відповідачем договірних обов`язків з оплати отриманого газу в залежність від оплати газу споживачами; не скасовуло і не обмежуло відповідальність за невиконання обов`язків з оплати за спожитий газ; не змінювало строків здійснення розрахунків за договором.

Отже, положення Порядку № 217 самі по собі не змінюють строків розрахунків за договором, не позбавляють відповідача можливості впливати на їх своєчасність і не виключають застосування до нього відповідальності, передбаченої умовами договору, зокрема, у вигляді нарахування пені та 3 % річних за прострочення оплати природного газу.

Крім того, суд враховує, що у п.п. 2 п. 6.3 договору в редакції, яка діяла до 01.12.2018, та п. п.2 п. 5.3 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, яка діяла з 01.12.2018, сторони передбачили, що в будь-якому випадку, відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до цього договору, в тому числі у разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу.

Твердження відповідача щодо зміни додатковими угодами до договору строку виконання зобов`язань спростовуються змістом вказаних угод, згідно яких строк остаточного розрахунку (до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу) не змінювався. При цьому зміна дати підписання актів приймання-передачі газу жодним чином не впливає та не змінює строку оплати газу, оскільки наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обов`язку сплатити вартість фактично поставленого йому природного газу відповідно до умов договору (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у справі № 918/1395/15 від 17.04.2018).

Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на судову практику Верховного Суду України та Верховного Суду, оскільки для застосування вказаних правових висновків необхідно, щоб оплата за природний газ здійснювалась на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання або договорів про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, які у даній справі не укладались.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п. 8.2 договору в редакції, яка діяла до 01.12.2018, та п. 7.2 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018, яка діяла з 01.12.2018, сторони передбачили, що у разі прострочення відповідачем оплати згідно пункту 6.1 (п. 5.1) цього договору він зобов`язується сплатити позивачу пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 10.3 (п. 9.3) договору).

Позивач заявив до стягнення пеню в розмірі 43931,69 грн., з яких 8757,70 грн. за період з 27.11.2018 по 20.12.2018 нарахована на суму боргу за газ, отриманий у жовтні 2018 року, 25704,68 грн. за період з 27.12.2018 по 24.01.2019 на суму боргу за газ, отриманий у листопаді 2018 року та 9469,31 грн. за період з 26.01.2019 по 04.02.2019 на заборгованість за газ, отриманий у грудні 2018 року.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми пені, суд прийшов до висновку, що остання нарахована по кожному акту приймання-передачі природного газу, а також з урахуванням проведених відповідачем оплат за природний газ. Отже, позивач правомірно заявив до стягнення 9469,31 грн. пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 8614,07 грн. 3% річних, з яких 1717,21 грн. за період з 27.11.2018 по 20.12.2018 нарахована на суму боргу за газ, отриманий у жовтні 2018 року, 5040,13 грн. за період з 27.12.2018 по 24.01.2019 на суму боргу за газ, отриманий у листопаді 2018 року та 1856,73 грн. за період з 26.01.2019 по 04.02.2019 на заборгованість за газ, отриманий у грудні 2018 року (згідно розрахунку).

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, прийшов до висновку про правомірність та правильність такого нарахування, у зв`язку із чим позовна вимога про стягнення 8614,07 грн. 3% річних підлягає задоволенню.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру пені на 90 %.

Суд зазначає, що згідно ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вказана стаття кореспондується зі ст.233 ГК України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду. При цьому господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку виняткових обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає їх зменшення.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18 суд вказав, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена також у рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013.

Суд приймає до уваги, що відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, тому господарська діяльність відповідача є суспільно необхідною та відіграє особливу соціальну роль.

Відповідно до п. 1.2 договору № 1360/18-БО-34 постачання природного газу від 01.10.2018, актів приймання-передачі газ, що був отриманий відповідачем за даним договором, використовувався останнім виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Невиконання зобов`язань за договором було зумовлено тим, що джерелом для оплати за отриманий природний газ є кошти, отримані відповідачем в якості оплати за спожиту теплову енергію з боку бюджетних установ, населення та госпрозрахункових підприємств. Вказана заборгованість споживачів, за умови невідповідності фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджені (погоджені) органами державної влади та місцевого самоврядування, зумовлена відсутністю сучасних дотаційних напрямів у покритті збитків підприємства та є об`єктивними обставинами, що і викликають недостатність у відповідача коштів для погашення заборгованості одночасно і в повному обсязі.

Також суд враховує, що згідно балансу та звіту про фінансові результати за перше півріччя 2020 року, а також довідки про фінансовий стан № 896 від 30.07.2020 підприємство перебуває у важкому фінансовому становищі.

Відповідач в повному обсязі виконав свої зобов`язання з оплати вартості отриманого природного газу, період прострочення виконання зобов`язання був незначним, а позивач не зазнав суттєвих збитків у зв`язку із несвоєчасним виконанням основного зобов`язання, доказів на спростування вказаного в матеріали справи не подано. Крім пені позивач нарахував відповідачу та заявив до стягнення 3% річних, що є способом захисту майнового права й інтересу позивача, яке полягає у відшкодуванні матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від відповідача, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити позивачу.

Зважаючи на викладене, враховуючи визначені ст. 3 ЦК України засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення пені до 21965,85 грн. В решті позовних вимог про стягнення пені суд відмовляє.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначені обставини справи у їх сукупності, положення законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивача 21965,85 грн. пені, 8614,07 грн. 3% річних. У стягненні 21965,84грн. пені суд відмовляє.

Згідно ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, в зв`язку із тим, що спір виник внаслідок невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань. При розподілі судових витрат враховано, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ до Комунального підприємства "Південно - Західні тепломережі" м. Хмельницький про стягнення 52 545,76грн., з яких 43 931,69 грн. пені та 8 614,07 грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Південно - Західні тепломережі" (м. Хмельницький, вул. Курчатова, буд. 17/1, код 36123019) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 21965,85грн. (двадцять одну тисячу дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 85 коп.) пені, 8614,07грн. (вісім тисяч шістсот чотирнадцять гривень 07 коп.) 3% річних, 2102,00грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У стягненні 21965,84 грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 18.09.2020.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддруковано у 3 примірниках:

1 - до справи,

2- позивачу (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6),

3- відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Курчатова, 17/1).

Надіслати усім рекомендованим листом з повідомленням про вручення.