ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22 вересня 2020 року Справа № 903/182/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представника заявника: Бірук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Управління агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації

про відстрочення виконання судового рішення

у справі № 903/182/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Вознюка Володимира Володимировича

до відповідача: Управління агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації

про стягнення 35047грн. 54коп.

встановила: Управління агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації звернулося до суду із заявою (вх.№01-62/14/20 від 11.09.20), в якій просить відстрочити виконання рішення Господарського суду Волинської області від 12.08.2020 у справі №903/182/20 до 12.08.2021 року, у зв`язку з відсутністю фінансування з державного бюджету.

Обґрунтовуючи заяву боржник вказує, що у зв`язку з непроведенням у грудні 2013 року платежів органами Державної казначейської служби зареєстрована кредиторська заборгованість. Сума боргу заявника перед ФОП Вознюком Володимиром Володимировичем становить 361 571 грн 58 коп. З метою виконання рішень суду щодо сплати боргу Управлінням неодноразово надсилались звернення до Міністерств, Кабінету Міністрів України щодо виділення коштів для погашення кредиторської заборгованості за виконані роботи по протипаводкових заходах. На даний час вирішується питання фінансування прийнятої обласної Програми, після виділення коштів передбачається добровільне погашення заборгованості.

Ухвалою суду від 14.09.2020р. заяву Управління агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено в судовому засіданні 22.09.2020 з повідомленням стягувача та боржника про день та час його проведення.

У судове засідання стягувач не з`явився.

Відповідно до ч.2 ст.331 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд вважає, що виконав свій обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляд заяви та, з огляду на скорочені строки розгляду заяви про відстрочення виконання судового рішення, вважає за можливе розглянути подану заяву без участі стягувача.

Розглянувши заяву та додані до неї докази, заслухавши пояснення представника заявника, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 12.08.2020 року у справі №903/182/20, ухвалено стягнути з Управління агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації на користь фізичної особи-підприємця Вознюка Володимира Володимировича 35047,54грн, з них: 24354,79 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2017 по січень 2020 та 10692,75 грн. процентів річних за період з 15.12.2017 по 29.02.2020 та 2102 сплаченого позивачем судового збору.

11.09.2020 Управління агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації звернулося до господарського суду із заявою, в якій просить відстрочити виконання рішення Господарського суду Волинської області від 12.08.2020 у справі №903/182/20 до 12.08.2021 року, посилаючись на відсутність фінансування з державного бюджету. Заявник вказує, що за ініціативою Волинської обласної державної адміністрації рішенням сесії Волинської обласної ради від 12.03.2020 року № 29/18 затверджено Програму для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на 2020 рік, якою передбачено погашення заборгованості за програмами 7731810 «Здійснення заходів щодо запобігання підтопленню населених пунктів та сільськогосподарських і лісогосподарських угідь Волинської області» (2013 рік) та 7731810 «Здійснення протипаводкових заходів» (2012 рік). Зазначає, що на даний час вирішується питання фінансування прийнятої обласної Програми, після виділення коштів передбачається добровільне погашення заборгованості.

Приписами ч. 1-4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, в розумінні наведеної норми, відстрочка це відкладання чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Відстрочка виконання судового рішення в розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно із ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписом ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. за N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

У Господарському процесуальному кодексі України та Законі України "Про виконавче провадження" не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

У пункті 26 рішення Європейського Суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі Кечко проти України зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 та у справі Бакалов проти України від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім того, суд враховує тривалий час невиконання боржником своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором. На день розгляду заяви рішення Господарського суду Волинської області від 22.11.2016 у справі №903/754/16 та рішення від 12.03.2018 у справі №903/25/18 за позовом ФОП Вознюка В.В. до Управління агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації не виконані, заборгованість у сумі 161290 грн. та нараховані штрафні санкції не погашені, що не заперечується боржником. Загальна сума боргу заявника перед ФОП Вознюком В.В. згідно рішень становить 361571,58грн.

Подання до суду заяви про відстрочку виконання судового рішення не може розцінюватися судом як намір боржника реально виконати рішення суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Управління агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації про відстрочення виконання судового рішення №903/182/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 ГПК України, господарський суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви Управління агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації про відстрочення виконання судового рішення у справі №903/182/20.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ст.235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.09.2020.

Суддя О. Г. Слободян