УХВАЛА

28 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 920/1316/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Пєскова В. Г.

розглянувши без виклику учасників справи матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Альфа-Банк"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020

у складі колегії суддів: Отрюха Б. В. - головуючого, Копитової О. С., Остапенка О. М.

та ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.12.2019

у складі судді Соп`яненко О. Ю.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-промислове підприємство "Добробут"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

30.03.2020 Акціонерне товариство "Альфа-Банк" (далі - АТ "Альфа-Банк") звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 та ухвалу Господарського Сумської області від 03.12.2019 у справі № 920/1316/14.

У касаційній скарзі касатор просив скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, визнати недійсними результати аукціону з продажу майна боржника та укладений за його результатами договір купівлі-продажу, застосувати інші наслідки недійсності цих правочинів.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 920/1316/14 визначено склад колегії суддів: Банаська О. О. - головуючого, суддів - Васьковського О. В., Пєскова В. Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2020.

Ухвалою Верховного Суду від 21.04.2020 касаційну скаргу АТ "Альфа-Банк" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 та ухвалу Господарського Сумської області від 03.12.2019 у справі № 920/1316/14 залишено без руху; надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали, а саме виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

07.09.2020 на виконання цієї ухвали АТ "Альфа-Банк" подало до Верховного Суду заяву про усунення недоліків від 07.08.2020 та примірник касаційної скарги з додатками.

Розглянувши матеріали касаційної скарги та заяви щодо усунення недоліків, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню скаржнику, враховуючи таке.

08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Оскільки касаційну скаргу АТ "Альфа-Банк" подано 30.03.2020, тобто після набуття чинності Законом України від 15.01.2020 № 460-IX, перевіряти матеріали цієї скарги слід, зважаючи на приписи ГПК у редакції від 08.02.2020 року.

За змістом пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено: підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У частині першій статті 287 ГПК України зазначено судові акти на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу. Зокрема, касаційну скаргу може бути подано на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (пункт 4 частини першої цієї статті Кодексу).

Натомість, частиною другою статті 287 ГПК України визначено саме підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, а саме неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на зміст наведених вище вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, окрім посилання на ці пункти та неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, касаційна скарга обов`язково має містити посилання на одну або декілька підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України, у даному випадку частиною другою цієї статті.

Звертаючись із касаційною скаргою, касатор в обґрунтування своєї правової позиції вказує на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, також неповне дослідження та неналежну оцінку обставин справи щодо підготовки та проведення аукціону з продажу майна боржника, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, в порушення наведених вимог, скаржником у поданій касаційній скарзі не зазначено передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав) подання цієї скарги, на що Верховний Суд вказав в ухвалі від 21.04.2020 про залишення касаційної скарги АТ "Альфа-Банк" без руху та надав скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме уточнити касаційну скаргу зазначивши підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Проте подана на виконання цієї ухвали уточнена касаційна скарга АТ "Альфа-Банк" не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, оскільки у ній також не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

При цьому посилання скаржника на пункт 4 частини першої статті 287 ГПК України, як на підставу касаційного оскарження, не свідчить про виконання пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, адже підстави касаційного оскарження судових рішень у справах про банкрутство визначені у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України, що касатором не враховано та не зазначено у касаційній скарзі.

Отже, касатором не усунуто зазначені в ухвалі Верховного Суду від 21.04.2020 про залишення касаційної скарги без руху недоліки касаційної скарги в частині її оформлення з дотриманням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Відповідно до частини другої статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною четвертою статті 174 ГПК України визначено, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З огляду на наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про те, що скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги, оскільки всупереч вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав), а відтак, у зв`язку із неусуненням недоліків у строк, встановлений судом, касаційна скарга АТ "Альфа-Банк" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 та ухвалу Господарського Сумської області від 03.12.2019 у справі № 920/1316/14 вважається неподаною та підлягає поверненню скаржнику без розгляду.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Леваж Престасьон Сервіс проти Франції та Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Як визначено у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства").

Керуючись статтями 234, 292, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 та ухвалу Господарського Сумської області від 03.12.2019 у справі № 920/1316/14 повернути скаржнику

2. Повернути Акціонерного товариства "Альфа-Банк" додані до касаційної скарги матеріали, зокрема оригінал платіжного доручення про сплату судового збору.

3. Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді О. В. Васьковський

В. Г. Пєсков