Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/683/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хіт Вуд Продакшн"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Любомирське вапняно-силікатне підприємство"

про стягнення боргу 161 519,70 грн.

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хіт Вуд Продакшн" звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Любомирське вапняно-силікатне підприємство" про стягнення боргу 161 519,70 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач частково не розрахувався за отриманий від позивача товар (тріска паливна з верби) згідно видаткових накладних.

Ухвалою від 10 липня 2020 року відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Справу призначено до слухання в засіданні на 04 серпня 2020 р. на 10:30 год. Також роз`яснено відповідачу його право у строк до 31 липня 2020 року подати заяву із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

31 липня 2020 року від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Любомирське вапняно-силікатне підприємство" надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 04.08.2020 р. розгляд справи №918/683/20 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (за клопотанням відповідача). Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Підготовче засідання відкладено на 27 серпня 2020 р. на 10:00 год.

Ухвалою суду від 27 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15 вересня 2020 року.

11.09.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позов, у якому вказав, що позивачем було поставлено частину сировини на загальну суму 117 394,50 грн. неналежної якості, мала місце велика засміченість сировини іншими сторонніми предметами. При застосуванні такої сировини виникла пожежа, причиною якої стало потрапляння іскри в бункер біопалива внаслідок дроблення сировини.

Відповідач визнає частково позовні вимоги у сумі 44 125,20 грн., оскільки на цю суму сировина доставлена належної якості. Уся інша продукція на переконання відповідача підлягає або поверненню, або утилізації, оскільки вона не придатна для використання.

Також відповідач вказав, що акт звірки розрахунків зі сторони боржника підписаний неуповноваженою особою та скріплений печаткою для фінансових документів, тому не може прийматися до уваги.

15.09.2020 р. представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Поряд з тим, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату для надання можливості адвокату відповідача взяти участь при слуханні справи по суті.

Клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню. При цьому суд зазначає, що 27 серпня 2020 року представник відповідача також не з`явився у судове засідання, про що наявна відмітка у формулярі (протоколі) судового засідання від 27.08.2020 р. та ухвалі. Відповідно до п.2 ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Окрім того, явка учасників до суду не визнавалася обов`язковою.

Суд констатує, що зібраних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Згідно положень статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведеного суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи №918/683/20 без участі представників позивача та відповідача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд прийшов до наступних висновків.

03 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хіт Вуд Продакшн" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Любомирське вапняно-силікатне підприємство" (Покупець) укладено Договір поставки сировини №11/ХВП (арк.с. 64-67).

Відповідно до п.1.1. Договору Продавець зобов`язується поставити Покупцеві лісопродукцію, а саме: тріску технологічну для власних потреб (надалі іменується "сировина"), а Покупець зобов`язується прийняти цю сировину та оплатити її вартість.

Обсяг сировини, яка буде постачатись Покупцю зазначається у Специфікаціях, що є невід`ємною частиною даного Договору. Об`єм сировини визначається у метрах кубічних (п.2.1. Договору).

За умовами розділу 4 Договору поставка товару здійснюється за ціною, яка визначається в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору. Покупець оплачує поставлений Постачальником товар на підставі видаткових накладних Постачальника. Покупець оплачує поставлений Постачальником товар на умовах зазначених у Специфікаціях.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та термін дії закінчується 31.12.2020 р., але в будь-якому випадку діє до повного виконання сторонами своїх зоблов`язань (п.7.1. Договору).

Договір підписаний та скріплений печатками обох сторін.

Також сторонами підписано та скріплено печатками Специфікації №1 від 03.02.2020 р. та №2 від 18.02.2020 р. до Договору поставки сировини №11/ХВП від 03.02.2020 р. (арк.с. 68-69). У останніх позивач та відповідач обумовили параметри сировини, яка поставлятиметься.

У Специфікаціях погоджено строк оплати - відтермінування 2 (два) тижні з моменту поставки сировини.

Відповідно до видаткових накладних (арк.с. 12-36) за період з 04 лютого 2020 року по 03 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Хіт Вуд Продакшн" (позивач) поставило Товариству з обмеженою відповідальністю "Любомирське вапняно-силікатне підприємство" (відповідач) товар (тріска паливна з верби) на загальну суму 581 400,30 грн.

В свою чергу відповідач поставлений товар оплатив частково в сумі 419 880,60 грн. Вказане підтвердили у своїх заявах по суті як позивач так і відповідач ( у позові та відзиві).

Неоплаченими залишилися 161 519,70 грн.

Відповідно до наявного у справі акту звірки взаєморозрахунків підписаного 25.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хіт Вуд Продакшн" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Любомирське вапняно-силікатне підприємство" сторонами підтверджується заборгованість в сумі 161 519,70 грн. (арк.с.38).

В подальшому позивач звернувся до відповідача з претензією №12 від 25.05.2020 р., відповідно до змісту якої просив у 3-денний строк з моменту отримання даної претензії оплатити заборгованість (арк.с.37). На останній наявна відмітка про її отримання 25.05.2020 р. Відповідь на претензію у справі відсутня.

Суд зазначає, що матеріали справи містять докази поставки товару та отримання його на загальну суму 581 400,30 грн., а також часткову оплату даної сировини на суму 419 880,60 грн.

Доказів сплати решти суми 161 519,70 грн. відповідач суду не надав.

Таким чином, позивач звернувся до господарського суду про стягнення боргу з відповідача, так як він не був погашений у встановлений строк.

При цьому відповідач вказує, що частина сировини була поставлена неналежної якості. Тому позов визнав частково у розмірі 44 125,20 грн. У іншій частині позов не визнав на суму вартості неякісної сировини 117 394,50 грн.

З наведених вище обставин суд встановив, що спірні правовідносини між сторонами виникли з договору поставки.

У відповідності до статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень частини 1 статті 712 ЦК України, положення якої кореспондуються з приписами частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У частині другій статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем видаткові накладні містять найменування юридичних осіб, печатки, а також підписи осіб, які передають та отримують товар (сировину), найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам законодавства, тому у даному випадку ці накладні визнаються судом первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар (тріску паливну з верби).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За наведеного вбачається, що відповідач отримавши сировину, повинен був своєчасно та у повному обсязі оплатити її вартість.

Проте відповідач відмовився оплачувати частину сировини, посилаючись на її неналежну якість. З приводу цієї обставини суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу 3 Договору якість сировини повинна відповідати ГОСТ 15815-83 або ж "Технічним нормам" Покупця, які погоджуються з Продавцем. Зокрема, сировина не повинна містити жодних механічних, металевих, мінеральних та інших чужорідних тіл. Уся неякісна, забруднена або пошкоджена сировина, що виявлена Покупцем під час приймання не враховується у кількість поставленої сировини. Покупець має право зменшити об`єм поставленої сировини на відповідний об`єм, що не відповідає погодженим сторонами показникам якості.

Згідно частин 4 - 7 статті 268 Господарського кодексу України постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі. У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми. У разі якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника. Якщо поставлені товари відповідають стандартам або технічним умовам, але виявляться більш низького сорту, ніж було зумовлено, покупець має право прийняти товари з оплатою за ціною, встановленою для товарів відповідного сорту, або відмовитися від прийняття і оплати поставлених товарів.

Статтею 269 цього ж кодексу передбачено, що строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні, і пред`явлення постачальникові претензій у зв`язку з недоліками поставлених товарів визначаються законодавством відповідно до цього Кодексу. Стандартами, технічними умовами або договором щодо товарів, призначених для тривалого користування чи зберігання, можуть передбачатися більш тривалі строки для встановлення покупцем у належному порядку зазначених недоліків (гарантійні строки). Сторони можуть погодити в договорі гарантійні строки більш тривалі порівняно з передбаченими стандартами або технічними умовами. Гарантійний строк експлуатації обчислюється від дня введення виробу в експлуатацію, але не пізніше одного року з дня одержання виробу покупцем (споживачем), а щодо виробів народного споживання, які реалізуються через роздрібну торгівлю, - з дня роздрібного продажу речі, якщо інше не передбачено стандартами, технічними умовами або договором. Гарантійний строк придатності та зберігання товарів обчислюється від дня виготовлення товару. Постачальник (виробник) гарантує якість товарів у цілому. Гарантійний строк на комплектуючі вироби і складові частини вважається рівним гарантійному строку на основний виріб, якщо інше не передбачено договором або стандартами (технічними умовами) на основний виріб. Постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу. У разі усунення дефектів у виробі, на який встановлено гарантійний строк експлуатації, цей строк продовжується на час, протягом якого він не використовувався через дефект, а при заміні виробу гарантійний строк обчислюється заново від дня заміни. У разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред`явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів.

За ст.678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.

У даній справі відповідач посилаючись на неналежну якість сировини не надав суду жодного документу, у якому було б зафіксовано відповідний факт. Зокрема відсутні документальні підтвердження того, що неякісна, забруднена або пошкоджена сировина, що була виявлена Покупцем під час її приймання не врахована у кількість поставленої сировини; та що Продавець та Покупець документально оформили зменшення об`єму поставленої сировини на відповідний об`єм, що не відповідає погодженим сторонами показникам якості тощо. Також не подано доказів звернення до позивача з приводу поставки неякісного товару (претензії, листи, вимоги, дефектні акти тощо).

Натомість у справі наявні копії видаткових накладних про отримання партій сировини. На всіх накладних наявні підписи та відбитки печатки відповідача. Отже, вбачається, що Покупець прийняв товар у поставленій кількості та не зафіксував зауважень до його якості.

За наведеного у сукупності, є безпідставною відмова відповідача оплатити отриманий товар посилаючись на його неналежну якість, оскільки відповідний факт не підтверджений документально, та Покупець зобов`язаний оплатити вартість отриманої сировини у повній мірі.

При цьому слід звернути увагу, що Покупець вправі звертатися до Постачальника з приводу поставки неякісного товару із претензіями або з відповідним позовом у окремому порядку, якщо документально підтвердить наведені обставини.

Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хіт Вуд Продакшн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Любомирське вапняно-силікатне підприємство" про стягнення коштів в сумі 161 519,70 грн., за поставлений товар, є законними, обґрунтованими, відповідачем не спростованими, а відтак такими що підлягають до задоволення.

Судовий збір в сумі 2 422,80 грн., що сплачений позивачем згідно положень статті 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Любомирське вапняно-силікатне підприємство" (35321, Рівненська область, Рівненський район, с. Нова Любомирка, вул. Промислова, буд.1, код 38302696) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хіт Вуд Продакшн" (45250, Волинська область, Ківерцівський район, с. Звірів, вул. Центральна, 1А, ) - 161 519 (сто шістдесят одну тисячу п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 70 коп. заборгованості за поставлений товар та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 80 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 18 вересня 2020 року.

Суддя Бережнюк В.В.