РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.09.2020Справа № 910/10163/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім «Весма» (01021, м. Київ, вул. Грушевського, 28/2, н/п № 43)

до Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2)

про стягнення 439 407,75 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Весма" до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення 439 407, 75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного між сторонами договору поставки № 52.19-347 від 19.06.2019 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 439 407,75 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними. Умовами п. 4.1 договору встановлено, що розрахунки за поставлений товар здійснюються відповідачем протягом 60 робочих днів з дати підписання видаткових накладних на фактично поставлену окрему партію товару. Оскільки, відповідачем свої зобов`язання по оплаті виконано не повністю та не своєчасно, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з останнього 439 407,75 грн., з яких 419 635,60 грн. основний борг, 13 593,81 грн. пеня, 3 153,40 грн. інфляційні втрати та 3% річних у розмірі 3 024,94 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

11.08.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що не погоджується з вимогами позовної заяви в частині необґрунтованого розрахунку вартості надання правової допомоги, оскільки позивачем не надано жодних документів, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що підлягають відшкодуванню відповідно до Договору, та оплати послуг адвокатського бюро.

20.08.2020 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що заперечення відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу є передчасними, оскільки сума 25 000,00 грн. є орієнтовним розміром витрат на правову допомогу, детальний розрахунок яких, буде надано окремо.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

19 червня 2019 року між Комунальним підприємством «КИЇВПАСТРАНС» (надалі - покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВЕСМА» (надалі - постачальник, позивач) укладено Договір № 52.19-347 (надалі - Договір 1), за умовами якого, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю «Механічні запасні частини, крім двигунів і частин двигунів» код 34320000-6 за ДК 021:2015 (фільтруючі елементи до автобусів МАЗ), надалі - товар, а покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікаціях (додаток № 1), що додається до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Пунктом 3.1 Договору 1 сторони визначили, що сума цього Договору (ціна Договору) визначається згідно з специфікацією (додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору і становить 3 821 400,00 грн. з ПДВ.

Розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окремо партію товару (п. 4.1 Договору 1).

Відповідно до п. 7.3 Договору 1 за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості поставленого в строк товару, за кожен день прострочення оплати.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року включно, але в будь-кому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань які виникли під час дії цього договору (п. 11.1 Договору 1)

На виконання умов договору сторонами підписано специфікацію (Додаток №1 до Договору 1) на загальну суму 3 821 400,00 грн.; технічну специфікацію товару (Додаток № 2 до Договору 1) у якій погоджено найменування та технічні вимоги товару.

Додатком № 3 до Договору 1 сторонами погоджено порядок приймання-передачі товару та гарантійні зобов`язання.

Додатком № 4 до Договору 1 сторонами погоджено перелік адрес та реквізитів філій та відокремлених підрозділів КП «Київпастранс».

22 липня 2019 року між Комунальним підприємством «КИЇВПАСТРАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВЕСМА» (укладено Договір № 52.19-402 (далі - Договір 2), за умовами якого, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю «Механічні запасні частини, крім двигунів і частин двигунів» код 34320000-6 за ДК 021:2015 (фільтруючі елементи до автобусів), надалі - товар, а покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток № 1), що додається до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Пунктом 3.1 Договору 2 сторони визначили, що сума цього Договору (ціна Договору) визначається згідно з специфікацією (додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору і становить 3 799 200,00 грн. з ПДВ.

Розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окремо партію товару (п. 4.1 Договору 2).

Відповідно до п. 7.3 Договору 2 за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості поставленого в строк товару, за кожен день прострочення оплати.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року включно, але в будь-кому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань які виникли під час дії цього договору (п. 11.1 Договору 2).

На виконання умов Договору 2 сторонами підписано специфікацію (Додаток №1 до Договору 2) на загальну суму 3 799 200,00 грн.; технічну специфікацію товару (Додаток № 2 до Договору 2) у якій погоджено найменування та технічні вимоги товару.

Додатком № 3 до Договору 2 сторонами погоджено порядок приймання-передачі товару та гарантійні зобов`язання.

Додатком № 4 до Договору 2 сторонами погоджено перелік адрес та реквізитів філій та відокремлених підрозділів КП «Київпастранс».

Позивач зазначає, що відповідач, у порушення взятих на себе зобов`язань за Договорами, оплату отриманого товару у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим у КП «Київпастранс» виникла заборгованість перед позивачем в сумі 419 635,60 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладені сторонами договори є договорами поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказані договори є підставою для виникнення у їх сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору 1 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято без заперечень та зауважень товар на суму 295 560,00 грн., згідно видаткових накладних № 4189 від 12.02.2020 на суму 12 960,00 грн., № 4191 від 12.02.2020 на суму 17 280,00 грн., № 6714 від 03.03.2020 на суму 16 200,00 грн., № 76719 від 05.03.2020 на суму 24 480,00 грн., № 7028 від 10.03.2020 на суму 51 840,00 грн., № 32305 від 26.09.2019 на суму 9 720,00 грн., № 32244 від 27.09.2019 на суму 13 680,00 грн., № 33782 від 08.10.2019 на суму 1 440,00 грн., № 3656 від 29.10.2019 на суму 5 760,00 грн., № 4131 від 11.02.2020 на суму 9 720,00 грн., № 4133 від 11.02.2020 на суму 36 720,00 грн., № 4132 від 42.02.2020 на суму 1 440,00 грн., № 4257 від 12.02.2020 на суму 2 880,00 грн., № 6621 від 04.03.2020 на суму 28 800,00 грн., № 27879 від 22.08.2019 на суму 15 120,00 грн., № 33510 від 007.10.2019 на суму 15 120,00 грн., № 35848 від 23.10.2019 на суму 1 368,00 грн., № 40520 від 28.11.2019 на суму 2 880,00 грн., № 40837 від 02.12.2019 на суму 3 240,00 грн., № 40855 від 02.02.2019 на суму 12 312,00 грн., № 43730 від 26.12.2019 на суму 720,00 грн., № 2374 від 27.01.2020 на суму 5 760,00 грн., № 6937 від 10.03.2020 на суму 3 240,00 грн., № 7025 від 10.03.2020 на суму 2 880,00 грн.

В свою чергу, на виконання умов Договору 2 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято без заперечень та зауважень товар на суму 302 351,04 грн., згідно видаткових накладних 4190 від 12.02.2020 на суму 19 224,00 грн., № 4235 від 12.02.2020 на суму 26 040,00 грн., № 4332 від 13.02.2020 на суму 10 260,00 грн., № 4485 від 14.02.2020 на суму 16 730,40 грн., № 4490 від 14.02.2020 на суму 20 520,00 грн., № 4491 від 14.02.2020 на суму 16 128,00 грн., № 4860 від 19.02.2020 на суму 10 260,00 грн., № 6667 від 05.03.2020 на суму 17 856,00 грн., № 33791 від 08.10.2019 на суму 4 758,00 грн., № 4134 від 11.02.2020 на суму 6 408,00 грн., № 4135 від 11.02.2020 на суму 18 748,80 грн., № 4862 від 19.02.020 на суму 9 516,00 грн., № 4861 від 19.02.2020 на суму 8 064,00 грн., № 4874 від 19.02.2020 на суму 10 416,00 грн., № 6050 від 02.03.2020 на суму 10 713,60 грн., № 6312 від 03.03.2020 на суму 3 180,00 грн., № 27880 від 22.08.2019 на суму 20 508,24 грн., № 33535 від 07.10.2019 на суму 22 212,00 грн., № 394433 від 20.11.2019 на суму 2 232,00 грн., № 40838 від 02.12.2019 на суму 4 758,00 грн., № 42225 від 12.12.2019 на суму 7 617,60 грн., № 42689 від 17.12.2019 на суму 6 780,00 грн., № 42712 від 17.12.2019 на суму 6 249,60 грн., № 42814 від 18.12.2019 на суму 8 332,80 грн., № 2370 від 27.01.2020 на суму 6 720,00 грн., № 2447 від 27.01.2020 на суму 6 408,00 грн. та № 6940 від 10.03.2020 на суму 1 710,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 4.1 Договорів 1 та 2 розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окремо партію товару.

Як зазначає позивач, що відповідачем у відзиві на позов не заперечується, відповідач оплату за товар отриманий за Договорами у повному обсязі не здійснив, в зв`язку з чим за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 234 360,00 грн. за товар поставлений за Договором 1 та 185 275,60 грн. за товар поставлений за Договором 2.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості за отриманий за Договорами товар в загальному розмірі 419 635,60 грн., в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати заборгованості за Договорами не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 419 635,60 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 3 024,94 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 153,40 грн. та пеню у розмірі 13 593,81 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.3 Договорів 1 та 2 за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості поставленого в строк товару, за кожен день прострочення оплати.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені, у межах визначених позивачем періодів нарахування, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 13 593,81 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, у межах визначених позивачем періодів нарахування, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% у розмірі 3 024,94 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3153,40 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне Шосе, буд. 2; ідентифікаційний код: 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Весма» (01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 28/2, н/п № 43; ідентифікаційний код 32250025) заборгованість в розмірі 419 635 (чотириста дев`ятнадцять тисяч шістсот тридцять п`ять) грн 60 коп., 3% річних в розмірі 3 024 (три тисячі двадцять чотири) грн 94 коп., інфляційні втрати в розмірі 3 135 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн 40 коп., пеню в розмірі 13 593 (тринадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн 81 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 591 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто одна) грн. 12 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.09.2020

Суддя Л.Г. Пукшин