УХВАЛА

м. Київ

27.07.2020Справа № 910/10719/20

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В., розглянувши матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «АК-Транс», м. Київ

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон», м. Київ

відповідача 2: Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос», м. Київ

про виділення в натурі частки із спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «АК-Транс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» та Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» про виділення в натурі позивачу та визнання права власності Приватного акціонерного товариства «АК-Транс» на 978/1000 частин від нежитлових будівель майнового комплексу, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Оранжерейна, 1, загальною площею 6 339,2 кв.м., а саме:

- Нежитлову будівлю літери «А» - 634,0 кв.м.;

- Нежитлову будівлю літери «Б» - 2600,9 кв.м.;

- Нежитлову будівлю літери «В» - 720,6 кв.м.;

- Нежитлову будівлю літери «Г» - 887,0 кв.м.;

- Нежитлову будівлю літери «Д» - 273,2 кв.м.;

- Нежитлову будівлю літери «Е» - 376,7 кв.м.;

- Нежитлову будівлю літери «Ж» та «Ж1» - 657,2 кв.м.;

- Нежитлову будівлю літери «К» - 141,8 кв.м.;

- Нежитлову будівлю літери «Н» - 47,8 кв.м.;

виділити в натурі відповідачу 1 та визнати право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» на 2/1000 частин від нежитлових будівель майнового комплексу, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Оранжерейна, 1, а саме: Нежитлова будівля літери «Л» - 10,10 кв.м.; виділити в натурі відповідачу 1 та визнати право власності Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» на 2/1000 частин від нежитлових будівель майнового комплексу, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Оранжерейна, 1, а саме: Нежитлова будівля літери «З» - 116,0 кв.м.

Розглянувши подану позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, позивачем у позовній заяві вих. № б/н від 22.07.2020, яка надійшла до суду 22.07.2020:

- заявлено вимоги про визнання права власності, однак не зазначено ціни позову - вартості майна, яке є предметом спору;

- не вказано доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою за їх наявності (або підтвердження про подання усіх доказів);

- підтвердження щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Також пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 № R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п.п. 1 та п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, відповідно до частини 3 вказаної статті Закону, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102,00 грн.

Слід зазначити, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Разом з цим позовною вимогою майнового характеру є вимога, яка підлягає вартісній оцінці. Крім того, вимога майнового характеру характеризується тим, що впливає на склад майна позивача в сторону збільшення (відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви та зазначалось судом вище, предметом даного позову є немайнова вимога про виділення в натурі частки у спільній частковій власності та майнові вимоги про визнання права власності за позивачем на 978/1000 частин нежитлових будівель майнового комплексу, визнання права власності на 2/1000 частин нежитлових будівель майнового комплексу за відповідачем 1 та визнання права власності на 2/100 частин нежитлових будівель майнового комплексу за відповідачем 2.

Нормами статті 163 ГПК України встановлено, що ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Аналогічні вимоги містить п. 2.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, згідно якого судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях (у тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд звертає увагу, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на нерухоме майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Отже, звернувшись до суду з вимогами, які носять майновий та немайновий характер, позивач мав сплатити з урахуванням змісту та суми заявлених вимог 2 102,00 грн. за звернення з вимогами немайнового характеру та в розмірі 1,5% від вартості спірного майна за звернення до суду з відповідними вимогами в цій частині.

Натомість, як встановлено судом, в порушення вимог вказаних правових норм позивачем не надано жодних доказів сплати судового збору.

Клопотань про відстрочку/ розстрочку або звільнення від сплати судового збору матеріали позовної заяви також не містять.

Окрім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з отриманим витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 27.07.2020, адресою місцезнаходження відповідача 1 є: 03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, буд. 4.

Разом з цим, позивач надав суду опис вкладення у лист від 22.074.2020, згідно з яким копії позовної заяви та доданих до неї документів було направлено на адресу: 03680, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, буд. 4.

Частиною 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне залишити позовну заяву Приватного акціонерного товариства «АК-Транс» без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків у визначений судом спосіб.

Керуючись ст. ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху позовну заяву Приватного акціонерного товариства «АК-Транс».

2. Надати позивачу строк для усунення недоліків, який становить десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Встановити позивачу спосіб усунення недоліків у позовній заяві шляхом надання суду:

- зазначення ціни позову - вартості майна, яке є предметом спору;

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою за їх наявності (або підтвердження про подання усіх доказів);

- підтвердження щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів усіх письмових доказів;

- попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;

- доказів сплати судового збору;

- доказів направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача, зазначеної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

3. Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Князьков