ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року Справа № 915/45/20

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Берко О.В.,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтраст» (31336, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с.Шаровечка, вул.Центральна, буд.2; ідент.код 32200906),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд» (54055, м.Миколаїв, вул.2-А Слобідська, буд.73, кв.2; ідент.код 40092605),

про: стягнення заборгованості в розмірі 362760,06 грн, -

в с т а н о в и в:

17.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Будтраст» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд» заборгованість по сплаті орендної плати за період з 01.09.2018 по 01.09.2019 в розмірі 362760,06 грн, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору оренди обладнання №1/09-АО від 01.09.2018.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору та приписам чинного законодавства свої зобовязання за спірним договором не виконував, в період з 01.09.2018 по 01.09.2019 орендні платежі не здійснював, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позову не погашена.

Ухвалою суду від 22.01.2020 даний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.02.2020 відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.03.2020.

17.03.2020 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Мавродієвої М.В. у відпустці.

Ухвалою суду від 30.03.2020 призначено розгляд справи без визначення дати судового засідання до відміни чи послаблення обмежувальних протиепідемічних заходів, застосованих внаслідок введення в Україні карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Суд також ухвалив провести розгляд справи у розумний строк, тривалість якого обумовлюється запровадженням в Україні карантину через спалах у світі короновірусу COVID-19.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Враховуючи, що з 11.05.2020 Кабінетом Міністрів України введено пом`якшення обмежувальних заходів, застосованих постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 (зі змінами та доповненнями) "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд ухвалою від 17.06.2020 призначив справу до розгляду на 07.07.2020.

07.07.2020 підготовче засідання відкладалось на 30.07.2020.

Ухвалою суду від 30.07.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.09.2020.

В ході розгляду справи представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та в клопотанні від 18.08.2020 просив проводити розгляд справи без його участі на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Відповідач не скористався наданим йому ч.ч.1, 2, 4 ст.161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву, вимоги та доводи позивача не спростував.

Сторони явку повноважних представників у судове засідання 08.09.2020 не забезпечили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Господарським судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.

Згідно ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення про причини неявки.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 08.09.2020 підписано вступну та резолютивну частини рішення суду без його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 21.09.2020 в зв`язку з перебуванням головуючого у даній справі судді Мавродієвої М.В. у відпустці тривалістю чотири календарних дні з 15 по 18 вересня 2020 року включно.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

01.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будтраст», як орендодавцем (позивач у справі), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд», як орендарем, був укладений договір №1/09-АО оренди обладнання (далі - Договір) (а.с.7, 8).

Відповідно до умов Договору орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування: 1) налаштування для цегляної кладки, 2) будівельні вагончики; (надалі - Обладнання), визначене у додатку до цього договору (п.1.1 Договору).

Передача та прийом обладнання оформлюється Актом прийому-передачі (надалі - Акт). Обладнання вважається переданим з моменту підписання сторонами Акту. Обчислення строку договору починається з моменту підписання сторонами Акту (п.п.2.1, 2.2 Договору).

01.09.2018 між сторонами Договору підписано акт прийому-передачі обладнання, а саме: 1) налаштування для цегляної кладки, кількість 20 шт; 2) будівельні вагончики, кількість 2 шт (а.с.10).

Відповідно до п.2.3 Договору строк оренди визначається у додатку до договору.

Згідно п.3.1 Договору розмір плати за користування обладнанням визначається у додатку до цього договору.

Додатком №1 до Договору визначено вартість оренди обладнання, а саме: 1) 16000,0 грн вартість оренди налаштування для цегляної кладки, кількість 20 шт; 2) 4000,0 грн вартість оренди будівельних вагончиків, кількість 2 шт; що загалом становить 20000,0 грн; а також строк оренди 4 (чотири) місяці з моменту підписання сторонами акту (а.с.9).

Також, Додатком №1 до Договору визначено, що якщо жодна із сторін за 10 днів до закінчення строку дії договору не заявить про його припинення, він є автоматично пролонгованим на той же строк та на тих же умовах.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що нарахування орендної плати починається з дня підписання Акту прийому-передачі обладнання в оренду.

Оплата за користування обладнанням здійснюється в порядку попередньої оплати, першого числа кожного місяця. Оплата за перший місяць оренди здійснюється під час підписання акту-прийому-передачі обладнання в оренду, Оплата нараховується щомісяця, за кожен день перебування обладнання у орендаря (п.п.3.4, 3.5 Договору).

Пунктом 3.3 Договору визначено, що орендодавець має право в односторонньому порядку змінювати розмір плати за користування обладнанням, у випадку зміни ринкових цін, тарифів, індексу інфляції, змін у чинному законодавстві, а також в інших випадках, які можуть впливати на вартість оренди, попередивши про це орендаря за 7 днів письмово або електронною поштою.

Договір та Додаток №1 до нього підписано та скріплено печатками обох сторін.

Позивач вказує, що листом №40 від 20.09.2018 (а.с.15) він повідомляв відповідача про підвищення орендної плати з 01.10.2018 до 31160,06 грн за місяць.

До того ж, позивач вказує, що відповідач не заперечував проти підвищення орендної плати з 01.10.2018 до 31160,06 грн за місяць, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами здачі-прийняття робіт (послуг) за жовтень - грудень 2018 року кожний на суму 31160,06 грн (а.с.12-14).

Між сторонами договору підписано та скріплено печатками обох сторін акт здачі-прийняття робіт (послуг) за вересень 2018 року на суму 20000,0 грн (а.с.11).

21.08.2019 позивачем було направлено, а відповідачем 28.08.2019 отримано (а.с.49) вимогу про повернення не пізніше 31.08.2019 орендованого майна, а саме: 1) налаштування для цегляної кладки в кількості 20 шт з будівельними риштуваннями в кількості 300 кв.м; 2) будівельні вагончики в кількості 2 шт; та сплати заборгованості з орендної плати в сумі 388680,06 грн, нарахованої за період з 01.09.2018 по 31.08.2019, а також пені в сумі 92486,77 грн (а.с.47, 47).

Позивачем нараховано 362760,06 грн орендної плати за період з вересня 2018 року по серпень 2019 року включно, а саме за вересень 2018 року 20000,0 грн та за жовтень 2018 року - серпень 2019 року включно по 31160,06 грн щомісячно (31160,06 грн х 11 місяців = 342760,66 грн).

Позивач вказує, що станом на день подання позовної заяви відповідач свої зобов`язання за спірним Договором не виконав, заборгованість з орендної плати за період з вересня 2018 року по серпень 2019 року включно в сумі 362760,06 грн не погасив, орендоване обладнання не повернув.

Позивач зазначає, що сума заборгованості, яка виникла станом на 31.12.2018, визнається відповідачем та підтверджується ним у підписаних з обох сторін актами звірки взаємних розрахунків станом на 30.11.2018 та на 31.12.2018 (а.с.16, 17).

У зв`язку з несплатою відповідачем у встановленні Договором строки орендних платежів позивач був змушений звернутись до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача 362760,06 грн заборгованості.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Правовідносини, що виникли між сторонами характеризуються ознаками договору найму (оренди) ст.759 Цивільного кодексу України.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст.759ЦК України).

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ст.760 ЦК України).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1-3,5 ст.761 ЦК України).

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 629 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Приписами ст.180 Господарського кодексу України встановлено істотні умови господарського договору. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачем, що останній, всупереч умовам Договору та приписам чинного законодавства, своєчасно та в повному обсязі у вересні 2018 року - серпні 2019 року включно не сплачував орендні платежі, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 362760,06 грн.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст.ст.76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не спростував вимоги позивача та не надав суду відповідні докази, які свідчать про погашення ним суми основного боргу в розмірі 362760,06 грн.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд» (54055, м.Миколаїв, вул.2-А Слобідська, буд.73, кв.2; ідент.код 40092605) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтраст» (31336, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с.Шаровечка, вул.Центральна, буд.2; ідент.код 32200906) 362760,06 грн основного боргу та 5441,40 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 21.09.2020 року.

Суддя М.В.Мавродієва