ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2020 р.Справа № 916/1421/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання: Мукієнко Д.С.,

за участю представників сторін:

позивача: Бочарова О.М., згідно ордеру ОД №416171 від 14.05.2020р.

відповідача: Котовська Т.О., згідно ордеру ОД №419569 від 28.07.2020р.,

розглянувши справу №916/1421/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Метал-Маркет (61038, м. Харків, вул. Халтуріна, 17) до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, в особі Регіональної філії Одеська залізниця (65012, м.Одеса, вул.Пантелеймонівська,19) про зобов`язання відшкодувати вартість товару,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що 31.01.2017р. ПАТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Одеська залізниця» було оголошено відкриті торги на сайті https://smarttender.biz. Предметом торгів є сплави кольорових металів (БАБІТ Б-16 та ПРИПІЙ ПОС-30, ПОС-40, ПОС-60). Аукціон відбувся 17.02.2017р. За результатами торгів переможцем за лотом №2 було об`явлено ТОВ «Метал-Маркет», за лотом № 1 - TOB «ОТК МОНОЛІТ». Позивач вказує, що 10.03.2017р. на виконання умов відкритих торгів, між ним та відповідачем укладено договір поставки №ОД/НХ-17-140 НЮ, на виконання якого позивач за накладною №2 від 10.03.2017р. поставив на адресу відповідача товар - «БАБІТ Б-16» в кількості 7 (сім) тон на загальну суму - 980028грн. Позивач зазначає, що 19.04.2019р. Господарським судом Одеської області в рамках справи № 916/1384/17, договір поставки №ОД/НХ-17-140 НЮ від 10.03.2017р. визнано нікчемним. Станом на момент звернення до суду, відповідачем не повернуто позивачу в натурі майно, одержане на виконання зазначеного вище правочину, у зв`язку з чим, на думку позивача, у відповідача виник обов`язок відшкодувати вартість такого майна. Окремо, позивач вказав, що він та відповідач дізналися про той факт, що товар - «БАБІТ Б-16» в кількості 7 (сім) тон на загальну суму - 980 028грн. набутий відповідачем безпідставно, лише 19.04.2019р. У заяві про усунення недоліків позову від 05.06.2020р. за вх.№14510/20 позивач визначив наступний спосіб захисту порушеного права: про зобов`язання ПАТ «Укрзалізниця» в особі філії «Одеська залізниця» відшкодувати ТОВ «Метал-Маркет» вартість товару - «БАБІТ Б-16» в кількості 7 (сім) тон, поставленого на адресу відповідача відповідно до товарно-транспортної накладної № Р2 від 10.03.2017р., за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідач подав відзив на позов від 02.07.2020р. за вх.№17118/20, де визнав факт укладення 10.03.2017р. між ним та позивачем договору поставки №ОД/НХ-17-140НЮ, за яким позивач 10.03.2017р. здійснив поставку та передачу відповідачу товару - Бабіт Б-16 на загальну суму 980028грн. (у т.ч. ПДВ) за видатковою накладною №2 від 10.03.2017р. Відповідач вказує, що оплату не здійснив через те, що 09.03.2017р. одним із учасників торгів - ТОВ "Хандал" була оскаржена процедура закупівлі. 29.03.2017р. Постійно діючою адміністративною колегією АМКУ з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель розглянуто скаргу ТОВ "Хандал" та винесено рішення №1603-р/пк-пз про зобов`язання ПАТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" скасувати рішення про визначення переможцем ТОВ "Метал-Маркет" за лотом №2 у процедурі закупівлі - "сплави кольорових металів (Бабіт Б-16 та припій ПОС- 30, ПОС-40, ПОС-60)" оголошення № UA-2017-01-31-000406-C. З огляду на викладене, рішенням Господарського суду Одеської області від 19.04.2019р. по справі №916/1384/17 встановлено нікчемність договору №ОД/НХ-17-140НЮ, а отже, відповідач вважає, що у нього не виник обов`язок сплатити вартість цього товару або повернути його вартість за цінами на момент відшкодування, в силу ст. 692 ЦК України.

Окремо відповідач зазначив, що твердження позивача про той факт, що позивач та відповідач дізналися, що товар набутий безпідставно лише 19.04.2019р. не відповідає дійсності, оскільки позивач, знаючи, що відбувається оскарження процедури, тобто, відсутні будь-які правові підстави, на свій власний розсуд поставив товар відповідачеві, 10.03.2017р.

Також відповідач просить суд застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності, оскільки строк звернення до суду для захисту свого права та інтересу для позивача сплив 10.03.2020р.

Ухвалою суду від 09.06.2020р. відкрито провадження у справі №916/1421/20, постановлено розглядати справу №916/1421/20 в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на 29.07.2020р. о 12год.20хв.

Ухвалою суду від 28.07.2020р. змінено дату підготовчого засідання суду з 29.07.2020р. о 12год.20хв. на 03.08.2020р. о 14год.15хв.

Ухвалою суду від 03.08.2020р. відкладено підготовче засідання суду на 17.08.2020р. о 12год.00хв., продовжено строк проведення підготовчого провадження до 09.09.2020р.

Ухвалою від 17.08.2020р. відкладено підготовче засідання суду на 09.09.2020р. об 11год.20хв.

Ухвалою від 09.09.2020р. закрито підготовче провадження по справі №916/1421/20, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 10.09.2020р. о 10год.00хв.

Ухвалою суду від 10.09.2020р. відкладено розгляд справи на 23.09.2020р. о 13год.45хв.

Клопотання відповідача від 28.07.2020р. за вх.№19922/20, від 30.07.2020р. за вх.№20107/20 про відкладення розгляду справи були судом задоволені.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

10.03.2017р. між ПАТ „Українська залізниця в особі РФ „Одеська залізниця (замовник) та ТОВ «Метал-Маркет» було укладено договір поставки №ОД/НХ-17-140НЮ, за умовами якого постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (Додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі. Найменування товару: бабіт Б-16. Виробник товару: ПрАТ «Спецсплав», м. Дніпро, Україна. Кількість та асортимент товару визначається у специфікації (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною договору (п.п.1.1., 1.2., 1.3., 3.1. договору).

Товар має бути поставлений в обсягах і строки (періоди), які визначені Графіком поставки (Додаток №2 до договору). В межах конкретного періоду (кварталу) поставки товару, визначеного Графіком поставки, постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару на підставі письмових заявок замовника у строки і обсягах, визначених в цих заявках, але не пізніше ніж впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання у будь-який спосіб (факсом, електронною поштою, листом за адресою: 61070, м. Харків, в`їзд Вологодський 2-й, буд. 6, офіс 200/1). У разі відсутності письмової заявки замовника в межах конкретного періоду (кварталу) поставки, постачальник самостійно в межах такого періоду визначає дату виконання обов`язку із поставки товару, але не пізніше останнього дня відповідного періоду (кварталу), визначеного Графіком поставки. Товар постачається за рахунок та транспортом постачальника на склад замовника (27406, Кіровоградська обл., м. Знам`янка, вул. Віктора Голого, 152) на умовах DDP в редакції ІНКОТЕРМС 2010 (п.5.1., 5.2., 5.3., 5.6. договору від 10.03.2017р.).

Відповідно до п.п.6.1., 6.4. договору від 10.03.2017р. замовник оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною у Специфікації. Загальна сума по договору 980028грн., у тому числі ПДВ 20% 163338грн.

Згідно п.7.2. договору від 10.03.2017р. розрахунки за поставлений товар здійснюються протягом 30 банківських днів з дня його отримання. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

У п.16.2. договору від 10.03.2017р. сторони визначили, що він діє до 31.12.2017р.

Також сторонами було підписано додаток №1 до договору від 10.03.2017р. специфікацію №1.

Крім того, сторонами підписано додаток №2 Графік поставки.

Фактично позивачем здійснено на адресу відповідача поставку товару за ТТН №Р2 від 10.03.2017р., видатковою накладною №2 від 10.03.2017р. на суму 980028грн. Підставою поставки у накладній зазначено договір поставки №ОД/НХ-17-140НЮ від 10.03.2017р.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.04.2019р. по справі №916/1384/17 у задоволенні позову ТОВ „Метал-Маркет до ПАТ „Українська залізниця в особі РФ „Одеська залізниця про стягнення 1500952,99 грн. відмовлено.

У рішенні від 19.04.2019р. по справі №916/1384/17 суд встановив наступне: «…враховуючи укладення спірного договору поставки №ОД/НХ-17-140 НЮ від 10.03.2017р. в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 Закону України Про публічні закупівлі, тобто, після подання ТОВ Хандал скарги 2017-01-31-000406-1.1 від 09.03.2017р., суд доходить висновку, що спірний договір поставки №ОД/НХ-17-140 НЮ від 10.03.2017р. є нікчемним, оскільки його недійсність (нікчемність) прямо передбачена вказаним законом… …За наведених обставин, встановлення судом обставин нікчемності спірного договору № ОД/НХ-17-140 НЮ від 10.03.2017р. виключає можливість покладення на його сторін ТОВ Метал-Маркет і ПАТ Укрзалізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця будь-яких прав та обов`язків… …У такому випадку позивач наділений лише правом заявити вимогу про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину в силу ч.5 ст.216 ЦК України, а також ст.1212 ЦК України, а не на стягнення основного боргу за вказаним договором в сумі 980028,00 грн. і нарахованих санкцій у вигляді пені в сумі 271749,68 грн., а також 3% річних - 52760,00 грн. і втрат від інфляції - 196415,31 грн…».

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представника позивача, його мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.37 Закону України Про публічні закупівлі (в редакції, чинній на момент укладення договору) договір про закупівлю є нікчемним у разі: його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону; його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону; його укладення з порушенням строків, передбачених частиною другою статті 32 та абзацом восьмим частини третьої статті 35 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

За приписами ч. 7 ст. 18 Закону України "Про публічні закупівлі", в чинній редакції на момент укладення договору, у разі прийняття скарги до розгляду електронна система закупівель автоматично призупиняє початок електронного аукціону та не оприлюднює договір про закупівлю і звіт про результати проведення процедури закупівлі. Замовнику забороняється вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення щодо закупівлі, у тому числі укладення договору про закупівлю, крім дій, спрямованих на усунення порушень, зазначених у скарзі.

Згідно ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

За положеннями ч.ч.1, 3, 4, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Положення ст.1212 ЦК України передбачають, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, судом встановлено та не заперечується сторонами, що 10.03.2017р. між ПАТ „Українська залізниця в особі РФ „Одеська залізниця та ТОВ «Метал-Маркет» було укладено договір поставки №ОД/НХ-17-140НЮ.

На виконання вказаного договору ТОВ «Метал-Маркет» поставило відповідачу товар на суму 980028грн. за ТТН №Р2 від 10.03.2017р., видатковою накладною №2 від 10.03.2017р.

Таким чином, оскільки рішенням Господарського суду Одеської області від 19.04.2019р. по справі №916/1384/17 встановлено нікчемність договору поставки №ОД/НХ-17-140НЮ від 10.03.2017р., наявні підстави для застосування наслідків недійсності правочину у вигляді відшкодування відповідачем позивачу вартості товару - «БАБІТ Б-16» в кількості 7 (сім) тон, поставленого на адресу відповідача відповідно до товарно-транспортної накладної № Р2 від 10.03.2017р., за цінами, які існують на момент відшкодування, а отже, є правомірною та обґрунтованою відповідна позовна вимога позивача.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст.256, ч.1 ст.257 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Згідно наявних у справі ТТН №Р2 від 10.03.2017р., видаткової накладної №2 від 10.03.2017р. виконання правочину свідчать про те, що виконання договору №ОД/НХ-17-140НЮ почалось 10.03.2017р., отже, трирічний строк позовної давності сплив 11.03.2020р. Позов у даній справі позивачем подано до поштового відділення 18.05.2020р., тобто, з пропуском строку позовної давності.

Позивач не навів та не обґрунтував суду наявності поважних причин пропуску строку позовної давності.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідачем заявлено про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, оскільки строк позовної давності, в силу вимог чинного законодавства, сплив 11.03.2020р., суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

При цьому слід відмітити, що посилання позивача на відсутність пропуску строку позовної давності за умови встановлення лише 19.04.2019р. із прийняттям Господарським судом Одеської області рішення у справі №916/1384/17, не заслуговують на увагу суду, оскільки окрім викладених вище вимог ч.7 ст.18 ЗУ «Про публічні закупівлі" та ч.ч.1, 3 ст.261 ЦК України та з врахуванням надходження даної позовної заяви 21.05.2020р. у позивача було достатньо часу для звернення до суду із позовом у строк до 11.03.2020р.

За попереднім розрахунком позивача він просить суд відшкодувати йому судові витрати на судовий збір в сумі 14700,43грн.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положення п.2 ч.1, ч.4 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 14700,43грн.

Враховуючи повну відмову судом у задоволенні позовних вимог сплачений позивачем судовий збір відноситься за рахунок платника.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Метал-Маркет (61038, м. Харків, вул. Халтуріна, 17) до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, в особі Регіональної філії Одеська залізниця (65012, м.Одеса, вул.Пантелеймонівська,19) про зобов`язання відшкодувати вартість товару.

2. Понесені Товариством з обмеженою відповідальністю Метал-Маркет (61038, м. Харків, вул. Халтуріна, 17) витрати на оплату судового збору в сумі 14700,43грн. відносяться за рахунок останнього.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24 вересня 2020 р.

Суддя І.А. Малярчук