СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2020 р. Справа № 922/1681/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя Медуниця О.Є.

без виклику сторін

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради, м.Лозова Харківська область (1886 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 01.07.2020 р. у справі №922/1681/20 (суддя Жельне С.Ч; повний текст рішення складено 01.07.2020р. у м. Харкові)

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» м.Київ в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» м. Харків

до відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради, м. Лозова, Харківська область

про стягнення 13 942,32 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

29.05.2020 Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", м.Київ в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком", м. Харків звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про стягнення 13 942,32 грн., з яких 7 439,58 грн. - втрати від впливу інфляційних процесів за період з 01.02.2019 по 30.04.2020, 6502,74 грн. - три проценти річних за період з 25.01.2019 по 25.05.2020 (а.с. 1-3).

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався, що на теперішній час рішення Господарського суду Харківської області від 28.08.2018 у справі №922/1401/18 відповідачем не виконано, внаслідок чого позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати на підставі положень статті 625 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.06.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 31-33).

Рішенням господарського суду Харківської області від 01.07.2020 року по справі №922/1681/20 позовні вимоги задоволені повністю.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 7 439 грн. 58 коп. - втрати від впливу інфляційних процесів за період з 01.02.2019 по 30.04.2020, 3% річних у сумі 6502 грн. 74 коп. за період з 25.01.2019 по 25.05.2020 та витрати зі сплати судового збору 2102 грн. (а.с. 40-44).

Рішення мотивовано тим, що на момент звернення із даними позовом до суду, відповідачем не було виконано рішення господарського суду Харківської області від 28.08.2018 у справі №922/1401/18, докази оплати грошових коштів матеріали справи не містять, отже суд дійшов висновку, що наявність судового рішення, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач, Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради, м.Лозова, Харківська область звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою разом, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 01.07.2020 року по справі №922/1681/20 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укртелеком» відмовити (а.с. 60-61).

Скаржник вважає рішення суду таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значенням для справи.

Скаржник зазначає, що Управлінням у термін встановлений ухвалою господарського суду подано до суду клопотання з проханням врахувати право останнього, як відповідача по даній справі, подати відзив на позов протягом 15 календарних днів з дня закінчення карантину, посилаючись на Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби COVID-19».

На думку апелянта, будь які строки, які встановлені судом в ухвалі або в рішенні за нормою Закону №540-ІХ не можуть бути меншими ніж строк дії карантину.

Тобто, до закінчення карантину суди не можуть розглядати справи, в яких «зобов`язаний» учасник не вчинив процесуальної дії, яка від нього очікується або не реалізував надані йому процесуальні права.

Суд не беручи до уваги клопотання управління ухвалив рішення у справі, що є порушення процесуального права відповідача на подання заяв по суті, а саме відзиву на позовну заяву.

Щодо виконання судового рішення по справі №922/1401/18 від 28.08.2018 року, скаржник зазначає, що останнім кожного місяця направлялись запити до Фінансового управління Лозівської міської ради Харківської області із проханням провести фінансування на суму 184944,13 грн. з метою виконання рішення господарського суду Харківської області по справі №922/1401/18 на користь ПАТ «Укртелеком». Отримавши відповіді від Фінансового управління УПСЗН кожного місяця направляє органові Казначейства письмові повідомлення про заходи, вжиті управлінням з метою виконання рішення суду.

Отже, відповідач не відмовлявся від виконання рішення суду по справі №922/1401/18 та вживав всі можливі заходи з метою належного та своєчасного виконання зазначеного рішення.

На думку скаржника, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватись норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Отже у даній справі відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Також, апелянт звертає увагу, що судом при визначенні суми, яка підлягає стягненню з управління не враховані положення п.2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до закону України «Про Державний бюджет України» від 13.04.2020 №553-ІХ, відповідно до якого з дня набрання чинності Законом №553-ІХ від 13.04.2020 до 01.01.2021 року, не застосовуються норми ч.1 ст. 25 Бюджетного Кодексу України в частині безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Закон №553-ІХ від 13.04.2020 набрав чинності 18.04.2020. За повідомленням органу Казначейства від 08.05.2020 безспірне списання коштів за наказом зупинено до 01.01.2021 року.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020р. сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф. (а.с. 50).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.08.2020р. по справі №922/1681/20 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк позивачу до 14.09.2020 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання відповідачу по справі, встановлено учасникам справи строк до 14.09.2020 включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги у справі з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи. Розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а.с.84-86).

07.09.2020р. на адресу Східного апеляційного господарського суду, від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання відповідачу у справі, у якому останній просить суд залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с. 87-90).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання (підтверджується рішенням у справі №922/1401/18) у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України. Зобов`язання припиняються виконанням проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то позивач має право стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (тобто до моменту оплати боргу).

Посилання відповідача на те, що він не відмовлявся від виконання рішення та здійснив певні заходи для його виконання, не спростовують висновків у цій справі та не звільняють відповідача ні від обов`язку виконати рішення суду у справі №922/1401/18, ні від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Відзив судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2020р. у зв`язку з відпусткою судді Чернота Л.Ф. сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Медуниця О.Є. (а.с. 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Малозначними є справи, визначені частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, до таких відносяться:

- справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі є стягнення інфляційних втрат у сумі 7439,58 грн., 3% річних у сумі 6502,74, що загалом складає 13 942,32 грн.

Відповідно ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу та матеріали господарської справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи господарським судом Харківської області розглядалась справа №922/1401/18 за позовною заявою ПАТ «Укртелеком», м. Київ в особі Харківської філії ПАТ Укртелеком», м.Харків до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради про стягнення 182210,97 грн. з яких: 162791,59 грн. невідшкодована заборгованість по витратах понесених внаслідок надання послуг зв`язку пільговим категоріям населення; 15421,01 грн. втрат від впливу інфляційних процесів, 3 998,37 грн. - 3% річних.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.08.2018 у справі №922/1401/18 з Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області на користь ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" стягнуто 162 791,59 грн. невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених в наслідок надання послуг зв`язку пільговим категоріям населення, втрати від впливу інфляційних процесів у сумі 15 421,01 грн., 3% річних у сумі 3 998,37 грн. та судового збору у сумі 2 733,16 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 рішення господарського суду Харківської області у справі №922/1401/18 залишено без змін (а.с. 9-20).

Як стверджував позивач у позовній заяві, станом на момент звернення із даним позовом до суду, відповідачем не було виконано рішення Господарського суд Харківської області від 28.08.2018 у справі №922/1401/18. Докази оплати грошових коштів позивачу, матеріали справи не міститься.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, що і стало підставою для звернення до господарського суду із даним позовом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Господарським судом Харківської області при розгляді вказаної вище справи №922/1401/18 встановлено, що сума боргу за невідшкодовану заборгованість по витратах понесених внаслідок надання послуг зв`язку пільговим категорія населення становить 162791,59 грн., 15421,01 грн. інфляційні втрати та 3998,37 грн. 3% річних.

Предметом спору у справі, яка розглядається, є вимоги ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» про стягнення інфляційних та 3% річних, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України на суму боргу 162 791,59 грн. (3% річних за період з 25.01.2019 по 25.05.2020 та інфляційних втрат за період лютий 2019 по квітень 2020), стягнутого за рішенням господарського суду Харківської області від 28.08.2018 по справі № 922/1401/18.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Господарський суд вірно зазначив, що у даній справі не досліджуються факти та обставини, що були досліджені у справі №922/1401/18.

Відповідно до статті 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього Кодексу).

Як свідчать матеріали справи та вірно зазначено судом першої інстанції на момент звернення із даним позовом до господарського суду, відповідачем не було виконано судове рішення у справі №922/1401/18, докази оплати грошових коштів позивачу матеріали справи не містять та не надано сторонами.

Положенням статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Інфляційні нарахування, так як і сплата трьох відсотків річних не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, суд апеляційної інстанції виходячи з аналізу вищевказаних норм, зазначає, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №905/587/18, від 01.10.2019 у справі №910/12604/18, від 04.09.2019 у справі №905/342/18.

Як вбачається з розрахунків, які надані позивачем щодо нарахування інфляційних та 3% річних, останній нараховує 3% річних за період з 25.01.2019 по 25.05.2020 у розмірі 6 502,74 грн. та інфляційні за період прострочення грошового зобов`язання за період з 01.02.2019 по 30.04.2020 у розмірі 7439,58 грн., суд апеляційної інстанції погоджується з господарський судом, що ці розрахунки є обгрунтованими та вірно розрахованими.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженнями скаржника в апеляційній скарзі, що на думку останнього, якщо правовідносини сторін виникли у зв`язку з виконання судового рішення до них не можуть бути застосовані норми ст. 625 ЦК України з наступних підстав.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наявність судового рішення про стягнення суми основного боргу не звільняє відповідача від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та не позбавляє права позивача на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з винесення судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконанням, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Частини 2 статті 218 ГК та стаття 617 ЦК передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судом не враховані положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» №553ІХ від 13.04.2020, яким було призупинено до 1 січня 2021 року застосування ч.1 ст.25 Бюджетного кодексу України щодо здійснення ДКС України безспірного списання коштів державного та місцевого бюджетів на підставі рішення суду, судом апеляційної інстанції до уваги не приймається, оскільки припинення бюджетного списання коштів органами ДКС України не звільняє відповідача від обов`язку виконати рішення суду та не позбавляє право добровільно сплатити кошти, крім того рішення про стягнення заборгованості було ухвалено 28.08.2018 року.

Стосовно доводів скаржника в апеляційні скарзі про те, що господарський суд не прийняв до уваги клопотання останнього про надання відзиву на позов протягом 15 днів з дня закінчення карантину, в силу Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, а одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" хоча і запроваджено зміни до ст.195 ГПК України, проте визначені строки повинні бути розумними та достатніми для розгляду справи і не повинні бути безмежними.

Між тим скаржник, у клопотанні від 18.06.2020 №010123/11/4366 не зазначив причин, які безпосередньо перешкоджали виконати ухвалу господарського суду від 01.06.2020 у справі №922/1681/20 та не навів достатнього обґрунтування щодо неможливості надання відзиву, а послався лише на карантинні заходи.

З вищевказаного вбачається, що заявлене відповідачем клопотання було спрямовано не на забезпечення реалізації ним своїх процесуальних прав, а мало на меті лише відкладення його на невизначений термін, тобто спрямовано на затягування судового процесу.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 01.07.2020р. у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради, м.Лозова, Харківська область без задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради, м.Лозова, Харківська область на рішення господарського суду Харківської області від 01.07.2020 року у справі № 922/1681/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 01.07.2020 року у справі № 922/1681/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.09.2020 р.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.Є. Медуниця