ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2020 року м.Дніпро Справа № 908/765/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мороза В.Ф. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 20.07.2020 (суддя Смірнов О.Г.)

у справі №908/765/20

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ"

про стягнення 5 671 639,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" про стягнення 5 671 639,23 грн., з яких: 3 907 739,17 грн. - основна заборгованість, 991 106,46 грн. - пеня, 244 309,28 грн. - 3% річних та 528 484,32 грн. інфляція.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору переведення боргу №1718/4258/19 від 28.10.2019 щодо сплати суми заборгованості за отриманий ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» природний газ за Договором постачання природного газу №6049/1718-КП-13 від 12.09.2017.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.07.2020 зупинено провадження у справі №908/765/20 до набрання законної сили рішенням Господарського суду м. Києва у справі №910/4288/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариства з обмеженої відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" про визнання договорів про переведення боргу укладених 28.10.2019 між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", Товариством з обмеженої відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" недійсними.

Не погодившись з вказаною ухвалою Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано апеляційну скаргу, згідно якої останнє просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 20.07.2020 у справі №908/765/20.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки ГПК встановлює обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі є неможливість її подальшого розгляду до вирішення іншої справи. Разом з тим судом не було враховано актуальну судову практику з питання зупинення провадження у разі визнання правочину недійсним у іншій справі. Господарський суд мав всі необхідні докази для належної оцінки спірних правовідносин, що виключає можливість зупинення провадження відповідно до п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України. Посилання суду на відсутність в межах справи №908/765/20 можливості надати належну оцінку обставинам укладання договору переведення боргу №1718/4258/19 є неправомірним, оскільки дослідження особливостей укладання даного договору виходить за межі розгляду у даній справі відповідно до ч.1 ст. 14 ГПК України.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 20.07.2020 у справі №908/765/20 у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепло-Мелітополь» подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого останній зазначає, позивач. Обґрунтовуючи допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, посилається на актуальну практику Верховного Суду з аналогічних питань. Однак вириває з контексту окремі твердження суду касаційної інстанції та здійснює поверхневий аналіз відповідних судових рішень. Якщо проаналізувати відповідні рішення суду касаційної інстанції, можна дійти чіткого висновку, що підставою для скасування рішень судів про зупинення провадження у справі є не сам факт дії презумпції правомірності правочину, а відсутність мотивів, на підставі яких суди дійшли висновку про неможливість розгляду справи.

Звертаючись з клопотанням про зупинення провадження у справі відповідачем було враховано практику Верховного Суду, щодо наведення мотивів та підстав для зупинення провадження у справі та зазначено, що договір переведення боргу не містить положень щодо джерел погашення боргу. Відповідач зазначає, що у нього відсутній обов`язок виконання умов переведення боргу. Погашення боргових зобов`язань за спожитий природний газ відбуваються не за рахунок діяльності ТОВ «Тепло-Мелітополь», а саме за рахунок дебіторської заборгованості, яка виникла при експлуатації об`єкта, на якому здійснюється виробництво теплової та електричної енергії, до моменту їх передачі відповідачу. При цьому споживання природного газу здійснювалося первісним боржником, а відповідачу передано тільки суму боргу. У відповідача відсутні права вимоги до споживачів теплопостачання про стягнення дебіторської заборгованості, а відтак відсутні і джерела погашення вказаної заборгованості. Разом з тим в порушення положень Постанови Кабінету Міністрів від 19.10.2018 №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» договір переведення боргу не містить положень щодо джерел погашення боргу. Окрім того під час укладення договору у відповідача було відсуне волевиявлення на укладення такого договору, оскільки товариство перебувало у тяжкому стані, який був зумовлений ризиком зриву опалювального сезону на 2019/2020 роки, та як наслідок забезпечення споживачів міста Мелітополь теплопостачанням, і саме таким становищем скористалось АТ НАК «Нафтогаз України», під тиском примусивши відповідача підписати договір про переведення боргу. Зазначені обставини і стали підставами для оскарження правочину. Отже саме під час розгляду судом спірного правочину щодо його недійсності встановлюється наявність або відсутність волевиявлення відповідача на вчинення вказаного правочину. В апеляційній скарзі апелянт не спростував висновків господарського суду про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Окрім того відповідачем подано клопотання про проведення судового засідання з повідомленням сторін та за участю представника відповідача.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною другою статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.ч.5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Разом з тим частиною 6 ст. 252 ГПК України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Клопотання апелянта не містить належних та достатніх доводів в обґрунтування неможливості розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами, з огляду на що, клопотання ТОВ «Тепло-Мелітополь» про розгляд справи в загальному порядку не підлягає задоволенню.

Позивачем подано додаткові пояснення, згідно яких останній зазначає, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржувану ухвалу, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" про стягнення 5 671 639,23 грн., з яких: 3 907 739,17 грн. - основна заборгованість, 991 106,46 грн. - пеня, 244 309,28 грн. - 3% річних та 528 484,32 грн. інфляція.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов Договору постачання природного газу №6049/1718-КП-13 від 12.09.2017, укладеного між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» було передано у власність останнього природний газ на загальну суму 6 447 644,75 грн. 28.10.2019 між АТ "НАК «Нафтогаз України", ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» (первісний боржник) та ТОВ "Тепло-Мелітополь" (новий боржник) було укладено договір переведення боргу №1718/4258/19, відповідно до умов якого первісний боржник переводить на нового боржника свій борг, який виник у первісного боржника перед позивачем за договором постачання природного газу від 12.09.2017 №6049/1718-КП-13, а новий боржник приймає на себе борг первісного боржника та замінює первісного боржника у зобов`язанні. Станом на момент укладення договору сума боргу становила 3 907 739,17 грн. Разом з тим відповідачем не сплачено суму заборгованості визначену договором переведення боргу, що і стало причиною звернення позивача з даною позовною заявою.

На підставі поданого відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі №908/765/20, яке було мотивовано тим, що Господарським судом м. Києва розглядається справа №910/4288/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ" до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та до Товариства з обмеженої відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" про визнання договорів про переведення боргу укладених 28.10.2019 між вказаними сторонами, недійсними, господарським судом Запорізької області було зупинено провадження у справі №908/765/20 до набрання законної сили рішенням господарського суду м.Києва у справі №910/4288/20.

Так в обґрунтування позовної заяви про визнання недійсним договору про переведення боргу від 28.10.2019 року № 1718/4258/19 за договором про постачання природного газу від 12.09.2017 № 6049/1718-КП-13 у справі №910/4288/20, ТОВ "Тепло-Мелітополь" зазначає, що такий договір був укладений відповідачем під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних для нього умовах, тому що причиною такого укладення договору про переведення боргу були суспільно-політичний мотив i соціальна мета захисту прав споживачів та своєчасність початку опалювального сезону, а не отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" будь якої вигоди. Метою їх укладання було запобігання зриву опалювального сезону та подальше стале функціонування соціально-значимих об`єктів у місті Мелітополь. Товариство з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" вимушено було укласти оспорюванні договори, оскільки опинилось у залежності від монопольного становища AT HAK "Нафтогаз України", який ухилявся від укладання договорів на постачання природного газу. Оспорюванні договори суперечать чинному законодавству, оскільки не відповідають положенням Постанови Кабінету міністрів України від 19.10.2018 № 867 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу".

Зупиняючи провадження у даній справі господарський суд зазначив, що в межах розгляду даної справи та з урахуванням поданих доказів, з урахуванням приписів п. 2 ч. 1, ч. ч. 2, 3 ч. 237 ГПК України та критеріїв доказування ст. 233 ЦК України суд позбавлений можливості встановити обставини, щодо дійсності оспорюваного правочину, на підставі якого позивачем заявлено до стягнення з відповідача суми боргу, штрафних санкцій та інфляційних втрат.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду з огляду на наступне.

Підстави для зупинення провадження у справі визначені статтями 227, 228 ГПК України.

Статтею 227 Господарського процесуального кодексу встановлений обов`язок суду зупинити провадження у справі.

Зокрема пунктом 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Про зупинення провадження у справі виноситься ухвала, яка в силу ст. 234 ГПК України має, зокрема, містити мотиви її винесення з посиланням на законодавство.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Пов`язаність справи полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини мають бути такими, що мають значення для даної справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Отже, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовні та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Як зазначає відповідач, обґрунтовуючи позовну заяву про визнання недійсним договору переведення боргу, останній зазначив, що ним такий договір було підписано під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних для нього умовах, тому що причиною такого укладення договору про переведення боргу були суспільно-політичний мотив i соціальна мета захисту прав споживачів та своєчасність початку опалювального сезону, а не отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Тепло-Мелітополь" будь якої вигоди. Метою їх укладання було запобігання зриву опалювального сезону та подальше стале функціонування соціально-значимих об`єктів у місті Мелітополь. Окрім того, в порушення положень Постанови Кабінету Міністрів від 19.10.2018 №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» договір переведення боргу не містить положень щодо джерел погашення боргу.

Згідно зі статтею 236 цього Кодексу нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Правові наслідки недійсності правочину встановлені в ст.216 ЦК України . Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у розумінні наведених положень законодавства правочин є недійсним в силу закону з моменту його вчинення і такий правочин не створює прав та обов`язків для сторін.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У наведеній нормі закріплена презумпція правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17 зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Отже саме під час вирішення спору у справі №910/4288/20 судом будуть встановлюватися обставини щодо дотримання сторонами форми, змісту та порядку укладення правочину, зокрема і обставини, на які посилається відповідач, зазначаючи, що договір переведення боргу у даній справі в порушення положень Постанови Кабінету Міністрів від 19.10.2018 №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» не містить положень щодо джерел погашення боргу.

Враховуючи, що предметом спору у справі№910/4288/20 є договір переведення боргу №1718/4258/19 від 28.10.2019, на підставі якого ґрунтуються позовні вимоги у цій справі, то у разі визнання недійсним зазначеного договору, такі обставини можуть вплинути на правовідносини у даній справі, оскільки дозволять встановити чи виникли на підставі такого правочину взаємні права та обов`язки сторін та чи існують підстави для виконання відповідачем умов договору переведення боргу.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20.12.2019 у справі №910/759/19.

Враховуючи зазначене, а також те, що вказані справи є пов`язаними між собою, а господарський суд у даній справі не вправі давати оцінку договору про переведення боргу, на підставі якого гуртуються позовні вимоги у даній справі, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у справі №908/765/20 до розгляду Господарським судом міста Києва справи №910/4288/20 та набрання законної сили судовим рішенням у цій справі

Щодо доводів апелянта наведених в апеляційній скарзі колегія зазначає, що Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував, що не допускається саме необґрунтоване зупинення провадження у справі, без належним чином доведених обставин і підстав для такого зупинення.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не навів вмотивованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 20.07.2020 у справі №908/765/20 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 20.07.2020 у справі №908/765/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Національна компанія "Нафтогаз України"

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є.Чередко

Суддя Л.А.Коваль