УХВАЛА

м. Київ

21.08.2020Справа № 910/12364/20

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про забезпечення позову до подання позовної заяви,

Без виклику представників учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - заявник, ТОВ "ГК "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову (далі - заява про забезпечення позову).

У заяві про забезпечення позову заявник зазначив, що готує позов до суду з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - НЕК "Укренерго"), предметом якого буде зобов`язання НЕК "Укренерго" припинити дії спрямовані на нарахування послуг щодо експорту електричної енергії за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.09.2019 року № 0140-02024 та включення нарахування таких послуг щодо експорту електричної енергії за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.09.2019 року № 0140-02024 до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії.

Згідно заяви про забезпечення позову заявник просить суд заборонити НЕК "Укренерго" вживати по відношенню до ТОВ "ГК "Нафтогаз України" заходи, передбачені розділом 1.7. Правил ринку, затверджених Постановою НКРЕКП №307 від 14.03.2018 року, до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, поданої на підставі ст. 136-140 ГПК України, заявник (ТОВ "ГК "Нафтогаз України") зазначив таке.

Між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" та ТОВ "ГК "Нафтогаз України" укладено Договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0140-02024 (далі - Договір), укладення якого є обов`язковим для здійснення діяльності на ринку електричної енергії. Предметом даного Договору визначено надання послуг з передачі електричної енергії відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України "Про погодження перетворення державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у приватне акціонерне товариство" від 22.11.2017 № 829-р, Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" було перетворено у Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - НЕК "Укренерго").

Обов`язковою умовою надання учасникам ринку електричної енергії доступу до системи передачі є укладення договорів про надання послуг з передачі електричної енергії. Оператором системи передачі в Україні є НЕК "Укренерго".

НЕК "Укренерго" є суб`єктом природної монополії з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами на всій території України.

Заявник зазначив, що 10.08.2020 ним було отримано рахунок-фактуру № 0140-02024/04/08/2020 від 04.08.2020 та акт приймання-передачі електричної енергії від 31 липня 2020 року, підписаний НЕК "Укренерго", на суму 5 076 319,00 грн.

Проте, як стверджує заявник, НЕК "Укренерго" неправомірно включило до зазначеного рахунку-фактури та акту приймання-передачі послуг обсяги експортованої електричної енергії, що безпосередньо порушує права заявника та умови Договору, з огляду на таке.

Так, Постановою НКРЕКП від 07.02.2020 № 360 "Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі" (далі - постанова НКРЕКП від 07.02.2020 № 360) були внесені зміни, зокрема до пунктів 5.1, 5.3, 5.6 глави 5, пунктів 6.2, 6.5 глави 6 Розділу XI Кодексу системи передачі, які збільшують собівартість електричної енергії у зв`язку із додаванням до структури тарифу вартості послуг за передачу та послуг з диспетчерського управління.

Заявник зазначив, що дія Постанови НКРЕКП від 07.02.2020 № 360 в частині змін до пунктів 5.1, 5.3, 5.6 глави 5, 6.2, 6.5 глави 6 Розділу XI, та змін до додатків 5 та 6 Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309 була зупинена, відповідно до:

- ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва про задоволення заяви про забезпечення позову від 11.02.2020 по справі №640/3041/20 за позовом АТ "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

- ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва про задоволення заяви про забезпечення позову від 03.08.2020 по справі №640/17640/20 за позовом ТОВ "Д. Трейдінг" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

У справі №640/3041/20 прийнято рішення від 13.07.2020, яким задоволено позов АТ "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та визнано протиправною та нечинною з моменту прийняття Постанову НКРЕКП від 07.02.2020 № 360 в частині змін до пунктів 5.1, 5.5, 5.6 глави 5, 6.2, 6.5 глави 6 Розділу XI, та змін до додатків 5 та 6 Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309.

Отже, як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову заявник вказує на те, що НЕК "Укренерго" всупереч умовам Договору, порушуючи вимоги наведених вище ухвал Окружного адміністративного суду міста Києва нараховує позивачу плату за послуги з передачі електричної енергії при здійсненні експорту та надсилає позивачу рахунок-фактуру та акт приймання-передачі електричної енергії із включенням послуг на суму 5 076 319,00 грн, які фактично не надавались. З наданим актом приймання-передачі послуг заявник не погодився та надав заперечення проти нарахування НЕК "Укренерго" оплати за зазначені послуги.

Враховуючи, що заявник не погоджується із нарахуванням плати за послуги передачі обсягів експортованої електричної енергії, він стверджує, що до нього можуть бути застосовані наслідки, встановлені Постановою НКРЕКП "Про затвердження Правил Ринку" від 14.03.2018 № 307 (далі -Правила Ринку) щодо зобов`язання застосувати до учасників ринку електричної енергії статус "Переддефолтний" та, як наслідок, статусу "Дефолтний" за не оплату такими учасниками ринку послуг з передачі електричної енергії.

В свою чергу, в результаті застосування до заявника статусу "Переддефолтний", та, як наслідок, статусу "Дефолтний", НЕК "Укренерго" фактично може позбавити заявника можливості брати участь на ринку електричної енергії, та ставить під загрозу виконання заявником обов`язків перед контрагентами, адже заявник фактично позбавляється можливості здійснювати господарську діяльність на організованих сегментах ринку електричної енергії, та не матиме можливості виконувати умови договорів з іншими учасниками ринку, в тому числі з операторами систем розподілу, контрагентами на ринку двосторонніх договорів, ринку на добу на перед, внутрішньодобовому ринку, ринку допоміжних послуг, споживачами, та навіть перед міжнародними партнерами тощо.

За доводами заявника, оскільки НЕК "Укренерго" є монополістом на ринку передачі електричної енергії та має суттєву ринкову владу, сама лише відсутність підтвердженої у встановленому законом порядку заборгованості за послуги, не може перешкодити НЕК "Укренерго" застосувати до заявника статус "Переддефолтний". Відтак, заявник вважає, що неоплата вартості послуг може слугувати важелем зупинення діяльності підприємства позивача на енергетичному ринку.

Заявник вказав, що зв`язку з неправомірними нарахуваннями НЕК "Укренерго" заборгованості щодо сплати послуг з передачі при здійсненні експортних операцій готує позов до суду, предметом якого буде зобов`язання НЕК "Укренерго" припинити дії спрямовані на нарахування послуг щодо експорту електричної енергії за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.09.2019 року № 0140-02024 та включення нарахування таких послуг щодо експорту електричної енергії за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.09.2019 року № 0140-02024 до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії.

До пред`явлення позову заявник просить вжити обрані ним заходи забезпечення позову, які, на його думку, є співмірними із заявленими вимогами та повністю відповідають предмету спору. Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав Позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

До того ж, враховуючи те, що існує небезпека завдання шкоди господарським зв`язкам заявника, через набуття статусу "Переддефолтний" або "Дефолтний", заявник може бути вимушений сплатити грошові кошти, відповідно до рахунку-фактури № 0140-02024/04/08/2020 від 04.08.2020 року та для повернення цих грошових коштів змушений буде звертатися до суду з новим позовом про відшкодування збитків, спричинених нормативно-правовим актом, прийнятим всупереч положенням законодавства України.

На виконання п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України заявник у якості заходу зустрічного забезпечення позову запропонував внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі 1000,00 грн.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Судом враховано, що заявник має намір звернутися з вимогами немайнового характеру (про припинення дій, спрямованих на нарахування послуг щодо експорту електричної енергії за Договором та включення нарахування таких послуг щодо експорту електричної енергії за Договором до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії), а тому судове рішення у разі їх задоволення не вимагатиме примусового виконання, у зв`язку з чим така підстави вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає застосуванню та дослідженню. В даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 16.08.2018 у справі № 9101040/18. Верховний Суд вказав, що у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Так, за приписами статей 73, 74, 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Необхідність вжиття визначеного у заяві заходу забезпечення позову щодо заборони НЕК "Укренерго" вживати по відношенню до ТОВ "ГК "Нафтогаз України" заходи, передбачені розділом 1.7. Правил ринку, затверджених Постановою НКРЕКП №307 від 14.03.2018 року, до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі, обґрунтовується заявником тим, що він вважає неправомірним включення до спірних рахунку-фактури та акту приймання-передачі послуг обсягів експортованої електричної енергії, тоді як НЕК "Укренерго" є монополістом на ринку передачі електричної енергії та має суттєву ринкову владу, а за відсутності підтвердженої у встановленому законом порядку заборгованості за послуги, може застосувати до заявника статус "Переддефолтний".

Відповідно до розділу 1.7 Правил ринку, затверджених Постановою НКРЕКП №307 від 14.03.2018 (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин - виставлення НЕК "Укренерго" рахунку-фактури № 0140-02024/04/08/2020 від 04.08.2020 та акту приймання-передачі електричної енергії від 31.07.2020):

1.7.1. Учасник ринку, крім ОСП (оператор системи передачі), ОР (оператор ринку) та гарантованого покупця, набуває статусу "Переддефолтний" при настанні принаймні однієї з таких подій або обставин:

1) учасник ринку до 18:00 банківського дня, що є другим робочим днем після дати отримання на електронну адресу учасника ринку через систему управління ринком платіжного документа від АР (адміністратор розрахунків), не здійснив відповідну оплату;

2) учасник ринку, який є СВБ (сторона, відповідальна за баланс), не надавав, не підтримував, не збільшував та не поновлював фінансові гарантії в необхідному обсязі відповідно до розділу VI цих Правил;

3) учасник ринку не здійснив оплату послуги з передачі електричної енергії та/або з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління у строк понад 30 календарних днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги.

1.7.2. При набутті статусу "Переддефолтний" АР на період існування такого статусу:

1) надсилає учаснику ринку та Регулятору повідомлення про набуття учасником ринку статусу "Переддефолтний";

2) публікує на офіційному вебсайті АР повідомлення про набуття учасником ринку статусу "Переддефолтний" із зазначенням дати набуття такого статусу;

3) використовує фінансові гарантії, що надаються учасником ринку, для покриття його заборгованості перед ОСП;

4) використовує фінансові гарантії, що надаються ним, для покриття заборгованості перед АР та/або, якщо учасник виступає в якості електропостачальника, після набуття ним статусу "Переддефолтний" кожного банківського дня (о 12:00) направляє до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування учасника ринку або П. І. Б. (якщо учасником ринку є фізична особа або фізична особа- підприємець), ЄДРПОУ або РНОКПП (якщо учасником ринку є фізична особа або фізична особа-підприємець), розміру простроченої електропостачальником оплати вартості його небалансів електричної енергії.

1.7.3. При набутті статусу "Переддефолтний" такий статус для учасника ринку триває в разі настання принаймні однієї з обставин, передбачених пунктом 1.7.1 цієї глави. В іншому випадку статус "Переддефолтний" анулюється, про що АР повинен повідомити учасника ринку і Регулятора.

1.7.4. Учасник ринку, крім ОСП, ОР та гарантованого покупця, набуває статусу "Дефолтний" при настанні принаймні однієї з таких подій або обставин:

1) тривалість статусу "Переддефолтний" для учасника ринку становить більше двох робочих днів;

2) судом прийнято рішення про визнання учасника ринку банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або учасником ринку або його уповноваженими органами прийнято рішення про ліквідацію учасника ринку;

3) у випадку анулювання ліцензії учасника ринку.

1.7.5. На період існування статусу "Дефолтний" АР вживає до такого учасника ринку такі заходи:

1) надсилає учаснику ринку та Регулятору повідомлення про набуття учасником ринку статусу "Дефолтний";

2) публікує на офіційному вебсайті АР повідомлення про набуття учасником ринку статусу "Дефолтний" із зазначенням дати набуття такого статусу;

3) зупиняє майбутні та скасовує діючі реєстрації ДД щодо продажу електричної енергії учасникам ринку;

4) установлює нульовий обсяг продажу електричної енергії на РДН та ВДР для такого учасника ринку;

5) якщо учасник ринку також виступає в якості електропостачальника (або споживача), після набуття ним статусу "Дефолтний" постачання електричної енергії споживачам такого учасника ринку (або такому учаснику ринку) здійснюється постачальником "останньої надії" відповідно до Правил роздрібного ринку;

6) якщо учасник ринку також виступає в якості електропостачальника, після набуття ним статусу "Дефолтний" кожного банківського дня о 12:00 направляє до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування учасника ринку або П. І. Б. (якщо учасником ринку є фізична особа або фізична особа - підприємець), ЄДРПОУ або РНОКПП (якщо учасником ринку є фізична особа або фізична особа - підприємець) та кінцевий розмір простроченої електропостачальником оплати вартості його небалансів електричної енергії.

Вчинення до учасника ринку будь-яких дій з боку АР відповідно до цього пункту не впливає та не змінює відповідальність такого учасника ринку відповідно до цих Правил, що означає, що учасник ринку із статусом "Дефолтний" несе відповідальність за сплату всіх сум (у тому числі податків), що необхідно сплатити відповідно до цих Правил.

Учасник ринку втрачає статус "Дефолтний" після припинення дії договору про врегулювання небалансів електричної енергії, що укладений між ним та ОСП.

1.7.6. Після повідомлення учасника ринку про набуття ним статусу "Дефолтний" АР повідомляє:

1) СВБ такого учасника ринку з метою вжиття нею відповідних заходів щодо цього учасника ринку, передбачених положеннями договору між СВБ та учасником ринку;

2) контрагентів учасника ринку в рамках ДД з метою вжиття відповідних заходів, що визначені їх ДД.

Суд відзначає, що саме лише посилання заявника у спірному випадку на можливість застосування до нього статусу "Переддефолтний", та, як наслідок, статусу "Дефолтний" за не оплату послуг з передачі електричної енергії, без зазначення та без надання при цьому жодних належних, допустимих та достатніх доказів (у розумінні ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України) на підтвердження відповідних обставин, не є достатньою підставою для вжиття визначених заявником заходів забезпечення позову.

Зокрема, заява про забезпечення позову не містить доказів про направлення заявнику повідомлення від НЕК "Укренерго" щодо зобов`язання застосувати до учасника ринку електричної енергії статус "Переддефолтний" за не оплату таким учасником ринку послуг з передачі електричної енергії.

Крім того, суд звертає увагу, що заходи забезпечення позову заявник просить суд вжити "до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі". Разом з цим, оскільки заявник тільки має намір звернутись до суду з позовом до НЕК "Укренерго", то відповідно провадження у такій справі не відкрито, а інших справ по тексту заяви про забезпечення позову заявник не зазначає, відтак вимога заявника про вжиття заходів забезпечення позову "до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі" є необгрунтованою у заяві про забезпечення позову.

З огляду на наведене, суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення або унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, а рівно доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутись до суду.

Враховуючи вищевикладені обставини в сукупності, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про забезпечення позову, з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутись до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись статями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про забезпечення позову - відмовити повністю.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ