ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

15.09.2020м. ДніпроСправа № 906/393/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Чернявської Е.О.

та представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" (м. Дніпро)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (м. Дніпро)

про стягнення суми страхового відшкодування та упущеної вигоди у загальному розмірі 262 292 грн. 69 коп. Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" в особі ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Житомирської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (далі - відповідач) суму страхового відшкодування та упущеної вигоди у загальному розмірі 262 292 грн. 69 коп., яка складається з наступних сум:

- 74 167 грн. 83 коп. - різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та сумою страхового відшкодування;

- 188 124 грн. 86 коп. - упущеної вигоди.

Також позивач просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 934 грн. 39 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне:

- 17.05.2017 між страховиком - Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" та страхувальником і водночас вигодонабувачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АВН0СРS-174H019, відносно майнових інтересів страхувальника, що не суперечать закону, пов`язаних із володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом, що належить йому на праві володіння;

- 30.09.2019 стався страховий випадок, а саме: вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП;

- 03.10.2019 на замовлення страховика, ОСОБА_1 був проведений огляд транспортного засобу (ТЗ), одразу після чого ТЗ був направлений для ремонту на СТО, що дозволено пунктом 5.13. договору. Проте, через брак коштів ремонт транспортного засобу закінчився лише 13.04.2020;

- 11.11.2019 страховик виплатив вигодонабувачу страхове відшкодування, розраховане ним самостійно 08.10.2019 в розмірі 56 577 грн. 69 коп. Вигодонабувач за затвердженою формальною процедурою 14.12.2019 отримав від СТО ФОП Климчук О.В. рахунок на вже розраховану раніше страховиком суму, і 14.01.2020 оплатив його;

- таким чином, розмір виплаченого страхового відшкодування відповідає не фактичній вартості відновлювального ремонту ТЗ, а сумі, що була заочно розрахована на замовлення відповідача;

- таким чином, загальна фактична вартість відновлювального ремонту ТЗ (з урахуванням вказаного ФОП Чистяк О.В. коефіцієнту зносу замінних частин 0,67) складає 130 745 грн. 52 коп., що на 74 167 грн. 83 коп. більше, ніж розмір виплаченого відповідачем страхового відшкодування. Таке право страхувальника на визначення розміру збитків передбачене, крім іншого, також в абзаці 2 пункті 15.4. договору;

- через недостатній розмір виплаченого відповідачем страхового відшкодування відновлювальний ремонт ТЗ закінчено лише 13.04.2020, оскільки ТЗ до цього часу не міг використовуватися, до прямих збитків додалася упущена вигода;

- ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець із основним видом діяльності за КВЕД 49.41. "Вантажний автомобільний транспорт", понад 6 років професійно надає послуги вантажних перевезень. Зокрема, транспортний засіб на постійній основі використовувався для доставки поштових відправлень ТОВ "Торговий Дім "Міст Експрес" згідно договору № АО/125 від 19.07.2016, пролонговано 19.07.2019;

- упущена вигода підлягає відшкодуванню починаючи з 12.11.2019 - через порушення відповідачем договору, а саме: виплату ним страхового відшкодування в розмірі, який суттєво менший за фактичну вартість відновлювального ремонту ТЗ, і тому унеможливив закінчення ремонту ТЗ в розумні строки. Таким чином, неправомірні дії відповідача є єдиною і достатньою причиною, яка позбавила ОСОБА_2 можливості отримувати прибуток, а збитки, які у нього виникли, є наслідком його неправомірних дій;

- виходячи з чистого прибутку від експлуатації ТЗ в розмірі 1 221 грн. 59 коп./день, за період з 12.11.2019 до 13.04.2020 (154 календарні дні) розмір упущеної вигоди, яка має бути відшкодована відповідачем складає: 154 дні х 1 221,59 грн./день = 188 124 грн. 86 коп.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 906/393/20 визначено суддю Сікорська Н.А., що підтверджується витягом з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.04.2020 вирішено передати справу № 906/393/20 за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 906/393/20 визначено суддю Фещенко Ю.В., що підтверджується витягом з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2020.

Ухвалою суду від 16.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 06.08.2020.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 33482/20 від 23.07.2020), в якому він просить суд розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними матеріалами та відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне:

- з урахуванням умов договору страхування, сума страхового відшкодування складає: 60 291 грн. 54 коп. * 100% - 0,00 грн. = 60 291 грн. 54 коп., де 0,00 грн. - безумовна франшиза відповідно до умов договору;

- 11.11.2019 повивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 60 291 грн. 54 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням та розшифровкою страхових платежів та складається з: 56 577 грн. 69 коп. - на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням від 11.11.2019 № 165; 3 713 грн. 85 коп. - сума недоотриманих відповідачем страхових платежів по договору страхування за період з 18.05.2017-17.05.2020, яку зараховано 11.11.2019 в якості сплати недоплаченої частини страхового платежу по договору страхування;

- посилання позивача на те, що сплачене страхове відшкодування складає 56 577 грн. 69 коп. не відповідає дійсності, оскільки така виплата фактично становить 60 291 грн. 54 коп., оскільки включає взаємозалік не сплачених часток страхових платежів у відповідності до вищевказаних умов договору;

- страхове відшкодування розраховане із суми збитку саме без врахування ПДВ на замінні складові та матеріали, оскільки отримувач страхового відшкодування ТОВ "Автокредит Плюс" не є платником податку на додану вартість;

- тобто, страхове відшкодування було виплачено на користь позивача у повній відповідності із умовами договору страхування;

- в своєму позові позивач вважає, що страхове відшкодування повинно бути відшкодовано на підставі документів офіційного представника Volkswagen у м. Житомирі ТОВ "Інтер Авто Центр". При цьому позивач посилається на пункт 15.3. та абзац 2 пункту 15.4. договору страхування, як на підставу правомірності своїх тверджень;

- однак, пункт 15.3. та абзац 2 пункту 15.4. передбачають, що після складення дефектного акта (акту огляду) та фотографування пошкоджений транспортний засіб може бути направлено для ремонту на СТО, узгоджену із страховиком. Страхувальник має право для визначення розміру збитку скласти кошторис на підприємстві (станції технічного обслуговування, автомайстерні), яке за згодою страховика буде виконувати ремонт пошкодженого ТЗ;

- відповідач, в свою чергу; не здійснював жодних погоджень СТО на виконання ремонтних робіт, матеріали справи не містять доказів погодження СТО, що повністю виключає можливість застосування пункту 15.3. та абзац 2 пункту 15.4. в тій частині, на яку посилається позивач;

- факт відсутності погодження СТО страховиком також підтверджується тією обставиною, що відповідач сплатив страхове відшкодування безпосередньо на користь Страхувальника, а не на рахунок СТО, як це передбачено пунктом 15.12. договору, відповідно до якого, у разі проведення ремонту застрахованого ТЗ на СТО, узгодженій зі страховиком, страхувальник сплачує СТО за ремонт тільки суму безумовної франшизи, а залишок вартості ремонту перераховує страховик на підставі рахунку СТО;

- тобто, за обставин, що склалися, можливість здійснення страхового відшкодування на підставі рахунків СТО не передбачена умовами договору страхування. Така виплата можлива виключно па підставі експертної оцінки з вирахуванням фізичного зносу на день настання страхового випадку частин, деталей і приладдя, що і було зроблено страховиком у повній відповідності до умов договору страхування;

- застосування позивачем у своєму позові коефіцієнту фізичного зносу 0,67, взятого з Аварійного сертифікату № 220/19-10 до нових деталей з рахунку ТОВ "Інтер Авто Центр" №ИЖ-864005 від 28.01.2020, не може бути взято до уваги судом, оскільки такий спосіб застосування коефіцієнту фізичного зносу на нові деталі та виключно у офіційного дилера не передбачений чинним законодавством України, зокрема Методикою товарознавчої експертизи га оцінки колісних транспортних засобів;

- до того ж, як вбачається з платіжного доручення № 466 від 14.01.2020, подальше перерахування страхового відшкодування страхувальник здійснив на користь ФОП Клімчук О.В., а не на користь ТОВ "Інтер Авто Центр", а у призначенні платежу платіжного доручення № 466 від 14.01.2020 міститься посилання на рахунок № 63 від 06.12.2019, копію якого позивач не надав разом із позовом;

- зазначені спірні питання врегульовані абзацом 1 пункту 15.4. договору страхування, який передбачає, що у разі незгоди страхувальника з висновками експерта, страхувальник може за свій рахунок замовити проведення іншої експертизи;

- оскільки ж позивач не скористався своїм правом, що передбачене абзацом 1 пункту 15.4. договору, не спростував висновків Аварійного сертифікату № 220/19-10, а відновив пошкоджений транспортний засіб не в узгодженій із страховиком СТО - будь-яка можливість виплати страхового відшкодування на підставі рахунків СТО виключається;

- тобто, оскільки згідно з пунктом 15.9. договору страхування відшкодування збитків провадиться з вирахуванням фізичного зносу частин, деталей і приладдя, що підлягають заміні, станом на день страхового випадку, то Аварійний сертифікат № 220/19-10 є єдиним висновком у цій справі, що містить інформацію щодо предмета доказування, а саме доказування розміру страхового відшкодування, який би відповідав умовам договору страхування;

- вимога позивача про стягнення упущеної вигоди в розмірі 188 124 грн. 86 коп. не може бути задоволена оскільки: згідно з пунктом 15.8. договору страхування при настанні страхового випадку відшкодуванню підлягають тільки прямі збитки. Не відшкодовується упущена вигода, витрати на оренду чи наймання іншого транспортного засобу, моральні збитки та інше; по-друге, позивач надав разом із позовом документи, що можуть свідчити лише про ймовірну упущену вигоду ФОП ОСОБА_2 (який не є стороною у справі), у той же час жодних доказів, які б підтверджувати упущену вигоду ТОВ "Автокредит Плюс", суду не надано.

Від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. суду № 35749/20 від 06.08.2020), в якій зазначає наступне:

- договір страхування не містить будь-якого визначення терміну "експертна оцінка", "експертиза", "висновок експерта" тощо. Пункт 15.3 договору визначає, що незалежна експертиза - це лише складення дефектного акту (акту огляду) та фотографування транспортного засобу (ТЗ), одразу після чого можна виконувати ремонт ТЗ. Страхувальник може брати участь в експертизі, а в разі незгоди з висновками експерта, за свій рахунок може замовити проведення, іншої експертизи (п. 15.4). Таким чином, договором не передбачено проведення другого, заочного етапу експертизи, складання аварійного сертифікату тощо. Також визначення матеріального збитку ТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок чи звіт (акт), суперечить пункту 5.1 Методики, яка є основним нормативним документом у даній сфері. Натомість, Акт огляду склав ОСОБА_1 в Житомирі, а розрахував матеріальний збиток заочно Чистяков О.В. у Дніпрі;

- позовні вимоги будуть зменшені на 3 713 грн. 85 коп.;

- договір страхування не передбачає будь-якої процедури узгодження зі страховиком СТО. Пункт 15.1.6 лише зобов`язує надати страховику ТЗ для складання акта огляду та "узгодити зі страховиком подальші дії щодо врегулювання збитку", а пункт 15.3 лише визначає, що "після складення дефектного акта (акту огляду) та фотографування пошкоджений ТЗ може бути направлено для ремонту на СТО, узгоджену зі страховиком". На "гарячій лінії" СК "Інгосстрах", куди відповідач звернувся після ДТП, його повідомили, що після проведення огляду ТЗ його можна ремонтувати на будь-якій зручній для відповідача СТО. Таким чином, твердження відповідача про непогодження ним СТО є безпідставними;

- судячи з заяви про виплату страхового відшкодування від 02.10.2019, страхувальник на свій розсуд обрав направлення виплати на погашення кредиторської заборгованості, а не на розрахунковий рахунок СТО. Тобто така виплата є вільним вибором позивача, а не свідченням непогодження ним СТО з відповідачем;

- експертна оцінка у формі Аварійного сертифікату № 220/19-10 від 08.10.2019, на підставі якої відповідач виплатив страхове відшкодування, складена з численними порушеннями нормативних актів, що спотворює результат та унеможливлює визначення на його підставі дійсної вартості відновлювального ремонту автомобіля, а саме:

а) згідно з пунктом 15.9 договору, відшкодування збитків проводиться з вирахуванням фізичного зносу частин, деталей і приладдя, що підлягають заміні, станом на день настання страхового випадку, тобто на 30.09.2020. Станом на 30.09.2020 був чинним "Бюлетень автотоварознавця" (далі - БА) № 108. Натомість, Чистяков О.В. в Аварійному сертифікаті використав БА № 107, що прямо заборонено розділом БА "Обмеження при використанні даних довідника, а саме: "Використання цінових значень попередніх випусків довідника на дату оцінки після виходу чергового "Бюлетеня" неприпустимо". Датою оцінки є 08.10.2020, коли був чинним уже БА №109;

б) Чистяков О.В. перед визначенням матеріального збитку особисто не провів огляд колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), чим прямо порушив пункт 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методики), де вказано: "Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки", а також порушив пункт 8.5.1 Методики, який посилається на пункт 5.1.;

в) при визначенні вартості КТЗ Чистяков О.В. також порушив пункти 7.2, 7.3, 7.4 Методики, які передбачають визначення вартості КТЗ на підставі їх цін продажу та поточних цін пропозиції до продажу, які зазначені у вітчизняних довідниках; визначення показника Сер (середньої ринкової вартості) базується на довідкових цінових даних продажу на ідентичне (аналогічне) КТЗ. Так, згідно БА № 109 (чинного на дату огляду), ціна становила 186 700 грн. Натомість, в Аварійному сертифікаті Чистякова О.В. вказано ціну 196 450 грн.;

г) курс валют НБУ (євро) у Аварійному сертифікаті не відповідає курсу НБУ на дату настання страхового випадку (п. 15.9 договору, 30.09.2020 - 2633,4552 грн/100євро) чи навіть на дату огляду КТЗ (03.10.2020 - 2715,9298грн/100євро), а з незрозумілих причин взятий станом на 01.09.2020 - 2 793,7201грн/100евро, що ставить під сумнів результати розрахунку в калькуляції вартості відновлювального ремонту;

д) в Аварійному сертифікаті відсутні належні джерела даних щодо вартості запасних частин, які застосовано в калькуляції вартості відновлювального ремонту та відмічено значком "*", що свідчить про виправлення Чистяковим О.В. даної калькуляції вручну. В Аварійному сертифікаті прямо вказано, що ціни на запасні частини надав замовник (тобто відповідач у справі, який є економічно заінтересованою особою); відсутні докази застосування вартості саме оригінальних запасних частин;

є) Калькуляція Чистякова О.В. не містить операцій з демонтажу паливного баку та АКБ, хоча вони є обов`язковими, зокрема; при заміні даху та ремонті боковин, що вимагає застосування газополуменевого та напівавтоматичного зварювального обладнання та устаткування;

- пункт 8.5.10 Методики прямо вимагає використання даних щодо вартості саме оригінальних складників (складових частин КТЗ), а пункт 8.5.11 Методики вказує: Пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні;

- в "Переліку обмежень у використанні результатів аварійного сертифікату" вказано, що аварійний сертифікат було надруковано в одному примірнику і передано замовнику (відповідачу); також, що його зміст є конфіденційним. Таким чином, зауваження відповідача, що позивач в позовній заяві не спростував висновків цього аварійного сертифікату, є некоректним;

- упущена вигода не відшкодовується згідно з пунктом 15.8 лише в умовах, передбачених договором, тобто допоки не порушуються зобов`язання за договором;

- щодо твердження відповідача, що ОСОБА_2 не є стороною в договорі страхування, а тому не може претендувати на відшкодування упущеної вигоди, слід зазначити таке. Пункт 3 договору визначає вигодонабувача (ТзОВ "Автокредит плюс"). Там само, підпункт 3.1 деталізує сторону договору, визначивши, що "Договір укладено на виконання умов договору застави з метою виконання зобов`язань за кредитним (лізинговим) договором № АВН0А 100000163 від 12.05.2017". А договір № АВН0А 100000163 укладено між лізингодавцем ТзОВ "Автокредит плюс" та лізингоодержувачем ОСОБА_2 . Таке формулювання - єдина можливість ввести лізингоодержувача як сторону в договір страхування, оскільки страховий продукт КАСКО має право оформляти виключно власник транспортного засобу. Крім того, у страховому акті № 1114784 від 07.11.2019 страховик зазначив у пункті 4.1: "Виплату провести Автокредит плюс, ТОВ на погашення лізингу/водій ОСОБА_2 ".

Представники позивача та відповідача у підготовче засідання 06.08.2020 не з`явилися, причин нез`явлення суду не повідомили, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Судом зауважено, що станом на 06.08.2020 в матеріалах справи відсутні заперечення на відповідь та строк для надання заперечень станом на 06.08.2020 не закінчився.

Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи, оскільки суд був позбавлений можливості вирішити питання, передбачені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України. Отже, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, господарський суд вважав за необхідне відкласти підготовче засідання у справі.

Так, ухвалою суду від 06.08.2020 відкладено підготовче засідання на 09.09.2020.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 40784/20 від 04.09.2020), в якій він просить суд розглядати справу без участі його представника за наявними у справі матеріалами.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 40785/20 від 04.09.2020), в якій він уточнює позовні вимоги, у зв`язку з виправленням арифметичної помилки та просить стягнути з відповідача різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та сумою страхового відшкодування у розмірі 70 453 грн. 98 коп. та упущену вигоду у розмірі 188 124 грн. 86 коп.

Від позивача надійшло клопотання (вх. суду № 40788/20 від 04.09.2020), в якому він просить суд призначити проведення судової експертизи для визначення розміру матеріального збитку, завданого автомобілю Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП та враховуючи численність та грубість порушень, допущених Чистяковим О.В. і той факт, що він з 2001 року працює у сфері оціночної діяльності та відповідно має численні особисті неформальні знайомства з іншими місцевими оцінювачами та експертами, що може негативно вплинути на об`єктивність результатів призначеної судом експертизи, доручити проведення судової експертизи позивач просить житомирському спеціалісту, а саме: атестованому судовому експерту Землюку В.В.

Представники позивача та відповідача у підготовче засідання 09.09.2020 не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, при цьому, судом враховано, клопотання позивача та клопотання відповідача (наведене у відзиві) про розгляд справи без участі їх представників, за наявними у справі матеріалами, які були задоволені судом.

В даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 183 та 202 Господарського процесуального кодексу України, були відсутні.

Оскільки від позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи без участі повноважних представників за наявними у справі матеріалами та вказані клопотання задоволені судом, та відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, судом були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті; у зв`язку з виконанням завдань підготовчого провадження, суд вважав за можливе закрити підготовче провадження і призначити справу до судового розгляду по суті.

Так, ухвалою суду від 09.09.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.09.2020.

Представники позивача та відповідача у підготовче засідання 15.09.2020 не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, при цьому, судом враховано, клопотання позивача та клопотання відповідача (наведене у відзиві) про розгляд справи без участі їх представників, за наявними у справі матеріалами, які були задоволені судом.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі, а також представниками позивача та відповідача у підготовчому засіданні було наголошено на тому, що ними повідомлені суду всі обставини та долучені до матеріалів справи всі докази, необхідні для правильного вирішення спору.

З огляду на те, що матеріали справи містять всі докази, які мають значення для правильного вирішення спору, враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, а також виконання завдання господарського судочинства - справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спору, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При цьому, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" в особі ОСОБА_2 , в якій він просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" суму страхового відшкодування у загальному розмірі 262 292 грн. 69 коп., яка складається з наступних сум:

- 74 167 грн. 83 коп. - різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та сумою страхового відшкодування;

- 188 124 грн. 86 коп. - упущеної вигоди.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

- 17.05.2017 між страховиком - Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" та страхувальником і водночас вигодонабувачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АВН0СРS-174H019, відносно майнових інтересів страхувальника, що не суперечать закону, пов`язаних із володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом, що належить йому на праві володіння;

- 30.09.2019 стався страховий випадок, а саме: застрахований транспортний засіб отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП;

- 03.10.2019 на замовлення страховика, ОСОБА_1 був проведений огляд транспортного засобу (ТЗ), одразу після чого ТЗ був направлений для ремонту на СТО, що дозволено пунктом 5.13. договору. Проте, через брак коштів ремонт транспортного засобу закінчився лише 13.04.2020;

- 11.11.2019 страховик виплатив вигодонабувачу страхове відшкодування, розраховане ним самостійно 08.10.2019 в розмірі 56 577 грн. 69 коп. Вигодонабувач за затвердженою формальною процедурою 14.12.2019 отримав від СТО ФОП Климчук О.В. рахунок на вже розраховану раніше страховиком суму, і 14.01.2020 оплатив його;

- таким чином, розмір виплаченого страхового відшкодування відповідає не фактичній вартості відновлювального ремонту ТЗ, а сумі, що була заочно розрахована на замовлення відповідача;

- таким чином, загальна фактична вартість відновлювального ремонту ТЗ (з урахуванням вказаного ФОП Чистяк О.В. коефіцієнту зносу замінних частин 0,67) складає 130 745 грн. 52 коп., що на 74 167 грн. 83 коп. більше, ніж розмір виплаченого відповідачем страхового відшкодування. Таке право страхувальника на визначення розміру збитків передбачене, крім іншого, також в абзаці 2 пункті 15.4. договору;

- через недостатній розмір виплаченого відповідачем страхового відшкодування відновлювальний ремонт ТЗ закінчено лише 13.04.2020, оскільки ТЗ до цього часу не міг використовуватися, до прямих збитків додалася упущена вигода;

- ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець із основним видом діяльності за КВЕД 49.41. "Вантажний автомобільний транспорт", понад 6 років професійно надає послуги вантажних перевезень. Зокрема, транспортний засіб на постійній основі використовувався для доставки поштових відправлень ТОВ "Торговий Дім "Міст Експрес" згідно із договором № АО/125 від 19.07.2016, пролонговано 19.07.2019;

- упущена вигода підлягає відшкодуванню починаючи з 12.11.2019 - через порушення відповідачем договору, а саме: виплату ним страхового відшкодування в розмірі, який суттєво менший за фактичну вартість відновлювального ремонту ТЗ, і тому унеможливив закінчення ремонту ТЗ в розумні строки. Таким чином, неправомірні дії відповідача є єдиною і достатньою причиною, яка позбавила ОСОБА_2 можливості отримувати прибуток, а збитки, які у нього виникли, є наслідком його неправомірних дій;

- виходячи з чистого прибутку від експлуатації ТЗ в розмірі 1 221 грн. 59 коп./день, за період з 12.11.2019 до 13.04.2020 (154 календарні дні) розмір упущеної вигоди, яка має бути відшкодована відповідачем складає: 154 дні х 1 221,59 грн./день = 188 124 грн. 86 коп.

Вказана позовна заява була підписана ОСОБА_2 на підставі довіреності, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс", № 27.11.2019-3 від 27.11.2019 (а.с.24).

При цьому, відповідно до даних Єдиного державного реєстру адвокатів (https://erau.unba.org.ua), ОСОБА_2 не є адвокатом.

В подальшому, від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій він, у зв`язку з виправленням арифметичної помилки, просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та сумою страхового відшкодування у розмірі 70 453 грн. 98 коп. та упущену вигоду у розмірі 188 124 грн. 86 коп.

Вказана заява вже була підписана директором ТОВ "Автокредит Плюс" Кравчута В.А .

В той же час, з аналізу змісту позовних вимог, а також їх підстав та обґрунтування, наведеного у позовній заяві та відповіді на відзив суд приходить до висновку щодо залишення вказаної позовної заяви без розгляду, з огляду на таке:

Відповідно до частини 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За вимогами пунктів 3, 4 статті 1312 Конституції України, яка набрала чинності з 30.09.2016 відповідно до Закону України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у малозначних спорах.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у малозначних спорах.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Справа № 906/393/20 не є малозначною, оскільки предметом спору у цій справі є вимога про стягнення 262 292 грн. 69 коп.; не була вона визнана малозначною і ухвалою суду від 16.07.2020, навпаки розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження.

Підпунктом 11 пункту 161 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01.01.2017; у судах апеляційної інстанції - з 01.01.2018; у судах першої інстанції - з 01.012019. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01.01.2020.

Відповідно до частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Положення зазначеної норми закріплюють, що повноваження особи як керівника юридичної особи, члена виконавчого органу, іншої особи, уповноваженої діяти від її імені, у тому числі, підписувати заяви, клопотання тощо, брати участь у справі, мають бути передбачені безпосередньо у законі або ж підтверджуватися статутом, положенням, трудовим договором (контрактом).

Частиною 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частин третьої, четвертої статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" повноваження адвоката як представника в господарському судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги відповідно до частини першої статті 26 вказаного Закону, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

В той же час, по тексту позовної заяви виклад обставин справи наведений від імені саме ОСОБА_2 , більше того саме на свою користь вказана особа просила суд стягнути з відповідача 74 167 грн. 83 коп. - різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та сумою страхового відшкодування та 188 124 грн. 86 коп. - упущеної вигоди;

Наявність таких повноважень ОСОБА_2 обґрунтовує довіреністю №27.11.2019-3 від 27.11.2019, виданої ТОВ "Автокредит Плюс".

В той же час, відповідно до частини 2 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частина 3 статті 56 частини 2 статті 162 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування;

Слід відзначити, що матеріали справи не містять відомостей щодо того, що вказана особа здійснює представництво інтересів позивача як адвокат.

Також, до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_2. представляти ТОВ "Автокредит Плюс" відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи).

Інформація щодо юридичної особи - ТОВ "Автокредит Плюс", розміщена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, також не містить даних щодо наявності у ОСОБА_2. повноважень бути представником цього товариства в судах в порядку самопредставництва.

Крім того, господарський суд зазначає, що Єдиний державний реєстр адвокатів також не містить відомостей ОСОБА_2., як адвоката та про наявність у нього права на заняття адвокатською діяльністю, а отже довіреність, яка долучена до позовної заяви, не є належним та допустимим доказом наявності у ОСОБА_2. повноважень на підписання позовної заяви.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до позовної заяви ТОВ "Автокредит Плюс" не надано належних та достатніх доказів на підтвердження наявності повноважень у ОСОБА_2. представляти інтереси Товариства в суді відповідно до закону, статуту, положення чи трудового договору (контракту). Отже, позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

Слід також відзначити, що на момент відкриття провадження у справі (16.07.2020), строк дії довіреності № 27.11.2019-3 від 27.11.2019, виданої ТОВ "Автокредит Плюс" закінчився (довіреність діяла по 27.06.2020).

Суд також вважає за необхідне вказати, що заява про уточнення позовних вимог, яка була підписана повноважним представником позивача не впливає на висновок суду, оскільки:

- як було встановлено вище, у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_2 просив суд стягнути заборгованість в загальній сумі 262 292 грн. 69 коп. з відповідача саме на свою користь;

- з аналізу тексту позовної заяви вбачається, що виклад обставин наведений від імені саме ОСОБА_2 , який у підсумку у прохальній частині позовної заяви просить стягнути на свою користь загальну суму заборгованості 262 292 грн. 69 коп. та судовий збір, який також було сплачено саме ОСОБА_2 ;

- редакція прохальної частини уточненої позовної заяви повністю відповідає прохальній частині позовної заяви, за виключенням суми недоплаченого страхового відшкодування (у зв`язку з допущеною помилкою), та не містить обґрунтування щодо зміни отримувача коштів за рішення суду і даній справі (стягувача), отже незрозумілим залишається на користь кого заявлені позовні вимоги у даній справі. Особливо ця невизначеність обумовлена наступним:

- фактично, позовні вимоги щодо стягнення 74 167 грн. 83 коп. - різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та сумою страхового відшкодування заявлені (обгрунтовані) саме ТОВ "Автокредит Плюс" (порушенням його прав за договором), але позовна заява в цій частині підписана особою, яка не має права її підписувати;

- позовна вимога щодо стягнення 188 124 грн. 86 коп. упущеної вигоди обґрунтована тим, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 через порушення відповідачем договору, а саме: виплату ним страхового відшкодування в розмірі, який суттєво менший за фактичну вартість відновлювального ремонту ТЗ, унеможливив закінчення ремонту ТЗ в розумні строки. Таким чином, неправомірні дії відповідача є єдиною і достатньою причиною, яка позбавила ОСОБА_2 можливості отримувати прибуток, а збитки, які у нього виникли, є наслідком його неправомірних дій. Отже, ця частина позовних вимог спрямована саме на відновлення порушених прав ФОП ОСОБА_2., який і просив стягнути вказану суму на свою користь, при цьому, правові підстави для цих двох вимог є різними та не пов`язаними між собою.

При цьому, суд звертає увагу, що доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 4 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

З огляду на залишення судом даного позову без розгляду, суд також залишає без розгляду клопотання позивача про призначення судової експертизи, а також заяву про зменшення розміру позовних вимог (уточнення позовних вимог від 04.09.2020), оскільки позовна заява містила недоліки, які не дозволили вирішення судом спору по суті, що відповідно, має наслідком і залишення без розгляду наявних у справі заяв та клопотань.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2 102 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн. 00 коп.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (735 700 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову становила 262 292 грн. 69 коп., отже, сума судового збору за подання даного позову складала 3 934 грн. 39 коп. (1,5 відсотка ціни позову). Під час звернення із позовом до суду, ОСОБА_2 сплатив судовий збір в сумі 3 934 грн. 39 коп. згідно з квитанцією № 0.0..1 від 13.04.2020 (а.с.6).

При цьому, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне в порядку, визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", повернути ОСОБА_2 сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 3 934 грн. 39 коп., оскільки позов залишається без розгляду з підстави, яка не віднесена до виключень, зазначених в пункті 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", що, відповідно, є причиною для повернення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 123, 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" в особі ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" про стягнення суми страхового відшкодування та упущеної вигоди у загальному розмірі 262 292 грн. 69 коп. - залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 3 934 (три тисячі дев`ятсот тридцять чотири) грн. 39 коп., сплачений згідно з квитанцією № 0.0..1 від 13.04.2020, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс", що після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з нею до господарського суду в загальному порядку.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, тобто з 21.09.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали підписаний - 21.09.2020.

Суддя Ю.В. Фещенко