СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2020 р. Справа № 922/2534/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий:Зубченко І.В. (доповідач),
судді:Білецька А.М., Радіонова О.О.
при секретарі судового засідання: Мартинчук М.В.
за участю представників:
від позивача:Ткаченко Л.М., довіреність №2082/05/14-19 від 24.12.2019р., посвідчення №1740 від 15.05.2020р.
від відповідача:не з`явився
від прокуратури:не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гресс Сергія Михайловича, м.Харків (вх.№27Х/1 від 02.01.2020р.)
на рішення господарського суду Харківської області
ухвалене26.11.2019р. (повний текст складено та підписано 02.12.2019р. у м.Харкові)
у справі№922/2534/19 (суддя Лаврова Л.С.)
за позовомКерівника Харківської місцевої прокуратури №1 Харківської області, м.Харків, в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м.Київ
доФізичної особи-підприємця Гресс Сергія Михайловича, м.Харків
простягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування
В С Т А Н О В И В:

Керівник Харківської місцевої прокуратури №1 Харківської області, м.Харків, в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця Гресс Сергія Михайловича, м.Харків, про стягнення в дохід державного бюджету України плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 102.326,80грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.11.2019р. (повний текст складено та підписано 02.12.2019р.) у справі №922/2534/19 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Гресс Сергій Михайлович звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно резолютивної частини якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач звертає увагу на сукупність наступних обставин:

- акт №0010391 про перевищення транспортним засобом вагових параметрів був складений у відношенні Гресс Сергія Михайловича , а не Фізичної особи-підприємця Гресс Сергія Михайловича, у зв`язку з чим невірним є визначення в якості відповідача саме фізичної особи-підприємця;

- згідно акту та розрахунку неможливо встановити, у чому саме полягає перевищення нормативно допустимого навантаження на вісь транспортного засобу, оскільки визначені перевіряючими параметри не перевищують законодавчо встановлені нормативи;

- враховуючи відсутність на час складання акту перевірки та розрахунку плати за проїзд методики визначення параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, відсутні на час виникнення спірних правовідносин правові підстави для визначення перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу та, відповідно, складання розрахунку плати за проїзд за перевищення вагових параметрів;

- прилад, який здійснював вимірювання навантаження, зазначено інший, ніж той, на який надані відповідні документи;

- згідно з п.23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб, але водію, який був за кермом автомобіля відповідача, вчинити такі дії не пропонувалося.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2020р. для розгляду справи №922/2534/19 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Ільїн О.В. (суддя-доповідач), судді Хачатрян В.С., Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2020р. відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення ухвали, призначено справу до розгляду на 29.01.2020р.

17.01.2020р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) через канцелярію суду від Харківської місцевої прокуратури №1 отримано відзив на апеляційну скаргу (у межах визначеного судом строку), за змістом якого прокуратура просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Через канцелярію суду апеляційної інстанції 20.01.2020р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) від Державної служби України з безпеки на транспорті отримано відзив на апеляційну скаргу (у межах визначеного судом строку), згідно резолютивної частини якого заявник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду - без змін. За коротким змістом відзиву позивач наголошує, що відповідачем не надано жодного належного доказу, який би спростував факт допущеного останнім порушення, а наведені у апеляційній скарзі доводи є особистим трактуванням норм чинного законодавства та намаганням переконати суд у необґрунтованості позовних вимог.

У зв`язку з перебуванням на навчанні суддів-членів колегії Склярук О.І. та Хачатрян В.С., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 28.01.2020р., згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ільїн О.В. (суддя-доповідач), судді Дучал Н.М., Слободін М.М.

У судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду 29.01.2020р. та 19.02.2020р., за участі представників учасників справи, оголошувалися перерви у розгляді справи до 19.02.2020р. та до 18.03.2020р. відповідно.

У судовому засіданні 18.03.2020р., за участі представника позивача, задовольнивши клопотання прокуратури про відкладення розгляду справи, з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", колегія суддів відклала розгляд справи та повідомила, що про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги учасників справи буде повідомлено додатково.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.06.2020р. призначено справу №922/2534/19 до розгляду на 24.06.2020р.

У судовому засіданні 24.06.2020р., за участі прокурора та представника позивача, з метою забезпечення законних прав та інтересів усіх учасників судового процесу, беручи до уваги неявку відповідача та заявлене ним клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів відклала розгляд справи на 12.08.2020р.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Дучал Н.М., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 10.08.2020р., згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями сформовано склад колегії суддів: головуючий суддя Ільїн О.В. (доповідач), судді Россолов В.В., Слободін М.М.

У судовому засіданні 12.08.2020р., за участі прокурора, враховуючи зміну складу колегії суддів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про оголошення перерви у розгляді справи до 21.09.2020р.

У зв`язку з перебуванням у відпустках судді-доповідача Ільїна О.В. та судді-члена колегії Россолова В.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 18.09.2020р., згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями сформовано склад колегії суддів: головуючий суддя Зубченко І.В. (доповідач), судді Білецька А.М., Радіонова О.О.

У судовому засіданні 21.09.2020р. представник позивача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін. Прокурор та відповідач у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.11 ст.270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, позиція Фізичної особи-підприємця Гресс Сергія Михайловича викладена безпосередньо в апеляційній скарзі, а позиція прокуратури - у відзиві на неї.

Крім того судом враховано принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Керуючись наведеними приписами законодавства, зважаючи на наявність достатніх матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, явка представників учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, судова колегія визнала за можливе розглянути справу №922/2534/19 за відсутністю прокурора та відповідача.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 ГПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації, складено протокол.

У судовому засіданні 21.09.2020р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзиви на неї, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.08.2018р. контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Харківській області у період з 13.08.2018р. по 19.08.2018р. та відповідно до направлення на перевірку №029359 від 13.08.2018р., на 471км а/д "Київ - Харків - Довжанський" проведено рейдову перевірку транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів та пасажирів. Посадовими особами позивача відповідно до п.п.3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №422 від 20.05.2013р., зупинено транспортний засіб марки RENAULT, модель PREMIUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить Гресс Сергію Михайловичу.

За результатами зважування посадовими особами позивача вищевказаного транспортного засобу встановлено: повна маса (фактична) - 30.050т; повна маса (нормативно допустима) - 40.000т; відстань між осями - 6,1м та 1,5м; осьові навантаження (нормативно допустимі) - 11,0т, 8,0т та 8,0т; осьові навантаження (фактичні) - 6,7т, 13,650т та 9,7т відповідно.

З огляду на виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Харківській області складено довідку №0023391 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.08.2018р. та акт №0010391 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 17.08.2018р.

У розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0010391 від 17.08.2018р. зафіксовано навантаження на здвоєну ось - 23,350т при максимально допустимому навантаженні для даного типу транспортного засобу 16т.

За змістом довідки №05097 від 16.08.2018р. транспортний засіб було завантажено на оптовому сільськогосподарському ринку Товариство з обмеженою відповідальністю "БВФ "Нежданна" в с.Великі Копані Олешківського району Херсонської області та, як було зафіксовано на підставі усних пояснень водія, проміжним пунктом, який він проїхав, було м.Нікополь Дніпропетровської області, а пунктом розвантаження є м.Харків.

Згідно даних інтернет-ресурсу відстань від с.Великі Копані Олешківського району Херсонської області до м.Харків через м.Нікополь Дніпропетровської області становить 556км. Покладена у розрахунок відстань була застосована згідно даних, наведений у супровідних документах на вантаж, які були надані перевіряючим особам, та пояснень водія. При цьому водієм було підписано документи, складені працівниками позивача, без зауважень, у тому числі і щодо відстані перевезення.

Східний апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Предметом спору у розглядуваній справі є стягнення з Фізичної особи-підприємця Гресс С.М. плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 102.326,80грн.

За змістом ч.2 ст.29 Закону України "Про дорожній рух", з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України

Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" унормовано, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до п.4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006р., державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п.3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007р., (далі - Порядок №879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 унормовано, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

За приписами п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р., за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75м), за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35м), за довжиною - 22м (для маршрутних транспортних засобів - 25м), фактичну масу понад 40т (для контейнеровозів - понад 44т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5т), здвоєні осі - 16т, строєні - 22т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11т, здвоєні осі - 18т, строєні - 24т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2м.

Відповідно до ст.33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно приписів п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994р., перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001р., передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

За змістом п.31.1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

З аналізу викладених вище норм законодавства вбачається, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов`язковим платежем, який справляється у випадку здійснення перевезення великогабаритним транспортним засобом з перевищенням загальної маси, визначеної законодавцем.

За змістом п.28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку (п.27 Порядку №879).

Відповідно до п.37 Порядку №879 учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.

За приписами ст.224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ч.1 ст.225 ГК України).

Відповідно до п.п.15, 27 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015р., Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком №879.

Пунктами 12, 13 Порядку №879 унормовано, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Як зазначалося вище за текстом постанови, у зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу відповідача невідповідностями фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Харківській області складено довідку №0023391 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.08.2018р. та акт №0010391 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 17.08.2018р.

Судом першої інстанції на підставі матеріалів справи вірно встановлено, що в пункті габаритно-вагового контролю в Харківській області на 471км а/д М-03 "Київ - Харків - Довжанський" 17.08.2018р. використовувались ваги - Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWIA, серійний №426, серійні номери платформ 859 та 860, введений в експлуатацію 20.12.2017р. Так, за змістом п.1 довідки №0023391 від 17.08.2018р. вбачається тип приладу 030Т-PWIA та його серійний №426. Крім того, до матеріалів справи додано копії наступних документів: сертифікату перевірки типу від 27.11.2017р. №UA.TR.002.CT.0115-17 Rev.0; декларації про відповідність №6 від 20.12.2017р.; сертифікату відповідності №UA.TR.002.CB.0310-17 від 20.12.2017р. з додатком про перелік серійних номерів приладів; свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки №17-05113-05.2-18 від 30.11.2017р.; Інструкції з експлуатації приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWIA.

Зазначеним спростовуються твердження апелянта про те, що прилад, який здійснював вимірювання навантаження, зазначений інший ніж той, на який надані відповідні документи.

Як було зазначено вище, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Харківській області за результатами зважування транспортного засобу відповідача встановлено: повна маса (фактична) - 30.050т; повна маса (нормативно допустима) - 40.000т; відстань між осями - 6,1м та 1,5м; осьові навантаження (нормативно допустимі) - 11,0т, 8,0т та 8,0т; осьові навантаження (фактичні) - 6,7т, 13,650т та 9,7т відповідно. Зазначені дані також підтверджені автоматично сформованою етикеткою.

За змістом акту №0010391 від 17.08.2018р., відстань між осями: від першої до другої - 6,1м (значення 3,9м вказано помилково, взято у дужки, не бралося до уваги при здійсненні розрахунків та не вплинуло на їх результат), від другої до третьої - 1,5м, тобто друга та третя осі є здвоєними. Відповідно до довідки №0023391 від 17.08.2018р. транспортний засіб Гресс С.М. відповідає типу №3 та має три осі (три пари коліс).

У контексті приписів п.30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

За розрахунками позивача, які відповідають зазначеним вище нормам законодавства та узгоджуються з матеріалами справи, розмір плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування становить 3.252,6 євро, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 17.08.2018р. становить 102.326,80грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що акт №0010391 про перевищення транспортним засобом вагових параметрів був складений у відношенні Гресс Сергія Михайловича , а не Фізичної особи-підприємця Гресс Сергія Михайловича, у зв`язку з чим невірним є визначення в якості відповідача саме фізичної особи-підприємця.

Названий довод був предметом дослідження господарського суду Харківської області, який цілком вірно зазначив, що з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається факт реєстрації Гресс Сергія Михайловича з 15.03.2001р. як фізичної особи - підприємця, видами діяльності якої є: 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; 86.90 Інша діяльність у сфері охорони здоров`я; 88.99 Надання іншої соціальної допомоги без забезпечення проживання, н.в.і.у.; 47.21 Роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах (основний); 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами.

Як зазначалося вище, посадовими особами позивача було зупинено транспортний засіб - спеціалізований вантажний фургон-рефрижератор марки RENAULT, модель PREMIUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить Гресс С.М . На названому транспортному засобі водієм ОСОБА_3 здійснювалося транспортування до міста Харкова овочів, які згідно довідки №05097 від 16.08.2018р. були завантажені на оптовому сільськогосподарському ринку Товариство з обмеженою відповідальністю "БВФ "Нежданна" в с.Великі Копані Олешківського району Херсонської області.

З огляду на зазначені обставини, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість пред`явлення розглядуваного позову до Гресс С.М. саме як до фізичної особи-підприємця, оскільки спеціалізований вантажний фургон-рефрижератор, який належить Гресс С.М. , використовувався останнім не в особистих цілях фізичної особи, а саме в господарських цілях при перевезенні великовагового вантажу (овочей) автомобільними дорогами загального користування, під час якого посадовими особами позивача і було нараховано плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

При цьому судова колегія погоджується з висновками господарського суду Харківської області про те, що, оскільки придбання автомобіля у будь-якому разі реєструється за фізичною особою, а не за фізичною особою - підприємцем, використання Гресс С.М. у своїй господарській діяльності транспортного засобу, зареєстрованого на нього як на фізичну особу (із зазначенням в акті саме фізичної особи, як власника транспортного засобу) не виключає господарський характер правовідносин, в які він вступає при використанні такого транспортного засобу у своїй господарській діяльності.

Зазначені висновки місцевого господарського суду узгоджуються з приписами ст.ст.4, 20 ГПК України щодо предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, а також висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.01.2019р. у справі №803/3/18, про те, що спір за позовом прокурора в інтересах держави про стягнення плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування в дохід Державного бюджету України підлягає розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства (залежно від суб`єктного складу сторін), оскільки такий спір пов`язаний з вирішенням питання щодо стягнення коштів.

Згідно доводів скаржника, враховуючи відсутність на час складання акту перевірки та розрахунку плати за проїзд методики визначення параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, відсутні на час виникнення спірних правовідносин правові підстави для визначення перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу та, відповідно, складання розрахунку плати за проїзд за перевищення вагових параметрів. Разом з тим, як вірно зазначено господарським судом Харківської області, пункт 19 Порядку №879 виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України №671 від 30.08.2017р., яка набрала чинності 08.09.2017р. За таких обставин станом на дату проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу відповідача (17.08.2018р.) необхідність використання позивачем під час здійснення габаритно-вагового контролю методики, затвердженої Мінекономрозвитку, не передбачалася. Така позиція місцевого господарського суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.08.2018р. по справі №820/1420/17.

За твердженнями апелянта, згідно з п.23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб, але водію, який був за кермом автомобіля відповідача, вчинити такі дії не пропонувалося. Однак, вчинення зазначених дій є правом, а не обов`язком власника великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноваженої ним особи. Більше того, названий пункт Порядку не свідчить про обов`язок посадових осіб позивача пропонувати відповідачу (його уповноваженій особі) вчинення таких дій, як і не спростовує висновків про правомірність нарахування плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування за відсутності вчинення відповідних дій.

Інші доводи апеляційної скарги відхиляються судовою колегією як такі, що позбавлені правового обґрунтування та спростовані викладеними вище висновками господарських судів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) в даному випадку не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Гресс Сергія Михайловича підлягає залишенню без задоволення, а переглядуване рішення - без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гресс Сергія Михайловича, м.Харків, на рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2019р. (повний текст складено та підписано 02.12.2019р.) у справі №922/2534/19 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.11.2019р. (повний текст складено та підписано 02.12.2019р.) у справі №922/2534/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 21.09.2020р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 24.09.2020р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя А.М. Білецька

Суддя О.О. Радіонова