СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
21.09.2020 Справа № 905/412/20
Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.
за участю секретаря судового засідання Ярітенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Промсировинаімпорт (вх.№8555 від 11.09.2020) про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (вх.№1922 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 09.07.2020, ухвалене суддею Макаровою Ю.В. у приміщенні господарського суду Донецької області 09.07.2020 о 17:20 годині (повний текст рішення складено та підписано 14.07.2020) у справі №905/412/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Промсировинаімпорт, м.Дніпро,
до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області,
про стягнення 1328468,34 грн.,
До суду першої інстанції позивачем було надано договір №21/20 від 03.02.2020 про надання правової допомоги із додатками, якими встановлено тарифи на надання послуг у судах всіх інстанцій (т.1, а.с.42 45).
Рішенням господарського суду Донецької області від 09.07.2020 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 1203470,35 грн., суму пені у розмірі 90937,13 грн., 3% річних у розмірі 19557,49 грн, інфляційні втрати у розмірі 14488,20 грн; судовий збір у розмірі 19926,80 грн та витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 11999,86 грн. В частині стягнення 3% річних у розмірі 15,17 грн - відмовлено. Повернуто ТОВ Промсировинаімпорт з Державного бюджету України судовий збір в сумі 2003,09 грн., сплачений платіжним дорученням №44 від 24.02.2020.

Відповідач із рішенням частково не погодився, у межах встановленого законом строку подав апеляційну скаргу, в якій просить суд оскаржуване рішення змінити в частині стягнення основного боргу в сумі 79935,20 грн., пені в розмірі 90937,13 грн., 3% річних у розмірі 19557,49 грн., інфляційних втрат у розмірі 14488,20 грн. та відмовити в цій частині у задоволенні позовних вимог. Також заявник просить у разі, якщо суд прийде до висновків про залишення рішення без змін в частині стягнення пені, керуючись ст.233 ГК України, ст.86 ГПК України зменшити суму штрафних санкцій на 90%.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 08.09.2020, встановлено строк до 01.09.2020 для подання відзивів на апеляційну скаргу, заяв, клопотань тощо.

01.09.2020, тобто в межах встановленого судом строку, позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з отриманням правничої допомоги, які очікує понести позивач у зв`язку з розглядом даної справи в апеляційній інстанції, в загальному розмірі 7500,00 грн. (т.2, а.с.53).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 в даній справі (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь задоволено частково. Рішення господарського суду Донецької області від 09.07.2020 у справі №905/412/20 змінено, викладено абзаци 1 - 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Промсировинаімпорт, м.Дніпро, до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 132846834 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промсировинаімпорт (49051, м.Дніпро, пр.Калнишевського, 66, кв.76; ) заборгованість у розмірі 1203470,35 грн, суму пені у розмірі 90457,52 грн., 3% річних у розмірі 19557,49 грн., інфляційні втрати у розмірі 14329,99 грн; витрати зі сплати судового збору в розмірі 19917,23 грн. та витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 11994,10 грн.

В частині стягнення 3% річних у розмірі 15,17 грн., пені у розмірі 479,61 грн. та інфляційних втрат у розмірі 158,21 грн. в задоволенні позову відмовити.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Промсировинаімпорт (49051, м.Дніпро, пр.Калнишевського, 66, кв.76; ) на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1; ) 14,69 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручено господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

11.09.2020 до суду надійшла заява позивача (т.2, а.с.96), в якій даний учасник справи просить ухвалити додаткове рішення у справі №905/412/20, в якому розглянути питання щодо розподілу судових витрат, в тому числі витрат на правову допомогу, що були понесені позивачем, які в повному обсязі стягнути з відповідача. До заяви додано копію акту про надання послуг правової допомоги від 09.09.2020, а також копію фіскального чека на доказ направлення копії заяви відповідачеві.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 вказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.09.2020.

Ухвалою суду від 16.09.2020 задоволено заяви позивача та відповідача про участь у судовому засіданні 21.09.2020 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів.

18.09.2020 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Пуль О.А. здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.

18.09.2020 відповідач надав додаткові пояснення, в яких із посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 11.05.2018 у справі №910/8443/17, від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначає, що однією з необхідних умов відшкодування судових витрат є встановлення такої обставини як їх фактичне понесення заявником, однак позивач не надав суду доказів, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, їх розрахунок з посиланням на встановлені нормативно-правовими актами час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, вартість оплати послуг адвоката, яка склалася у регіоні, наявні відомості статистики про ціни на ринку адвокатських послуг, платіжне доручення про оплату правової допомоги тощо. Також відповідач вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу завищена позивачем, матеріали справи не містять доказів, що свідчили б про доцільність та неминучість цих витрат; відзив на апеляційну скаргу не містить ґрунтовного аналізу норм права; враховуючи незначну тривалість судового засідання в суді апеляційної інстанції (34 хвилини) заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу за участь у даному засіданні не відповідають принципу співрозмірності; підготовка заяв у даній справі не вимагала від представника позивача проведення аналізу чинного законодавства. Окрім того, на думку відповідача, заяву про ухвалення додаткового рішення подано позивачем з порушенням вимог процесуальних норм, а саме, поза межами строку, визначеного ч.8 ст.129, ч.1 ст.221 ГПК України. Посилаючись на вказані обставини, відповідач просить суд відмовити в задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в повному обсязі.

У судовому засіданні 21.09.2020 представники сторін (у режимі відеоконференції) підтримали викладену ними письмово правову позицію.

Представник позивача пояснив, що просить суд стягнути з відповідача саме 6000,00 грн. витрат на правову допомогу і уточнив, що зазначення у прохальній частині заяви від 11.09.2020 суми 60000,00 грн. є технічною помилкою.

Розглянувши заяву ТОВ Промсировинаімпорт про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Відповідно до положень частин 1, 3 ст. 123, частини 2 статті 126 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами п.3 ч. 4 ст.129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1, 2 ст.124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідач стверджує про порушення позивачем приписів зазначеної норми, посилаючись на те, що в судовому засіданні 08.09.2020, в якому судом було ухвалено постанову, представник позивача до закінчення судових дебатів не подав доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу та не зазначив про те, що такі докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Як встановлено судом та підтверджено представником позивача, ним дійсно у судовому засіданні 08.09.2020, до закінчення судових дебатів, було заявлено усне клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції без зазначення про те, що докази на підтвердження їх розміру будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідне відображено у протоколі аудіозапису судового засідання 08.09.2020.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.09.2020 не заперечував, що представник позивача в судових дебатах 08.09.2020 зазначив про те, що він просить стягнути з відповідача суму судових витрат (не вказавши при цьому розмір такої суми та не заявивши про те, що докази на його підтвердження будуть надані протягом 5 днів після судового засідання 08.09.2020).

Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту вищенаведених норм ст. 124, 129 ГПК України, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Заява про надання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат не є заявою по суті справи, а тому, з урахуванням положень частин 2, 3 статті 169, частини 8 статті 129, частини 1 стаття 221 ГПК України, які є спеціальними нормами у вирішенні питання розподілу судових витрат, подання такої заяви виключно у письмовій формі процесуальним законом не вимагається.

Відповідне узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 19.08.2020 у справі № 910/4858/19, у додатковій постанові від 19.08.2020 у справі № 910/7520/19 (в якій Верховний Суд зазначив, що не вбачає підстав для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції з підстав недотримання відповідачем ч. 8 ст. 129 ГПК України, оскільки відповідач у касаційній скарзі згідно з вимогами ст. 124 ГПК України навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та впродовж п`яти днів після прийняття Верховним Судом постанови у справі №910/7520/19 надав докази на підтвердження понесення цих витрат, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до суду першої інстанції було надано: копії договору №21/20 від 03.02.2020 про надання правової допомоги, тарифів щодо надання правової допомоги (додаток №1 до договору №21/20 від 03.02.2020), змісту правової допомоги (додаток №2/1 до договору №21/20 від 03.02.2020) (т.1, а.с. 42 45).

Відповідно до вказаних доказів, 03.02.2020 між ТОВ Промсировинаімпорт і Адвокатським бюро "Лихопьок Д.П." укладено договір на надання правової допомоги строком дії до 31.12.2020, зокрема, на представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції. Додатком №1 до договору передбачено надання таких послуг як складання відзиву, заперечень, пояснень до суду апеляційної інстанції (від 2 годин), заяв, клопотань до суду апеляційної інстанції (від 1 години), участь у судових засіданнях в суді апеляційної інстанції (від 1 години).

Після відкриття Східним апеляційним господарським судом провадження в даній справі за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (ухвала від 11.08.2020) позивачем подавалися до суду заяви: про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (т.2, а.с.37), про внесення даних РНОКПП/коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи (т.2, а.с.42).

01.09.2020, тобто в межах встановленого судом строку, позивач надав відзив на апеляційну скаргу (т.2, а.с.53), в якому наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що очікує понести позивач у зв`язку з розглядом даної справи в апеляційній інстанції, в загальному розмірі 7500,00 грн., відповідно до умов договору №21/20 від 03.02.2020 про надання правової допомоги, а саме:

2 години підготовка відзиву на апеляційну скаргу (3000,00 грн.),

2 години участь у судових засіданнях з розрахунку 2 судових засідання (3000,00 грн.),

1 година підготовка заяв, клопотань (1500,00 грн.).

Як вбачається з матеріалів справи, в суді апеляційної інстанції було проведено одне судове засідання в даній справі - 08.09.2020, в якому ухвалено відповідну постанову за результатами розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 08.09.2020 представник позивача усно просив здійснити розподіл судових витрат.

11.09.2020, тобто в межах установленого ч.8 ст.129 ГПК України п`ятиденного строку після ухвалення судом постанови від 08.09.2020, позивач надав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу, що були понесені позивачем. До заяви додано копію підписаного обома сторонами (Адвокатським бюро "Лихопьок Д.П." та ТОВ Промсировинаімпорт) акту про надання послуг правової допомоги від 09.09.2020 на загальну суму 6000,00 грн. за 4 години фактичного надання правової допомоги:

2 години - підготовка відзиву на апеляційну скаргу,

1 година участь у судовому засіданні 08.09.2020,

1 година підготовка заяви на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заяви про ухвалення додаткового рішення суду.

Отже, як було встановлено вище, докази, на підставі яких позивачем розраховано розмір витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги із додатками, що встановлюють відповідні тарифи за надання послуг у судах всіх інстанцій було надано позивачем до місцевого господарського суду, а після судового засідання 08.09.2020 позивач у межах встановленого законом строку надав копію акту, датованого 09.09.2020, який не міг бути наданий у судовому засіданні 08.09.2020 і яким остаточно визначено суму витрат на правову допомогу за результатами апеляційного розгляду справи (на вказані обставини обґрунтовано посилався представник позивача в судовому засіданні 21.09.2020).

Тому колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем дотримано визначеного процесуальним законом порядку звернення з заявою про розподіл витрат на правову допомогу.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, відповідну правову позицію викладено також у постанові Верховного Суду від 11.09.2020 у справі № 922/3724/19 (тобто вказані постанови прийнято пізніше, ніж постанови від 11.05.2018 у справі №910/8443/17, від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 на які посилається відповідач).

Тому твердження відповідача про те, що відсутність доказів оплати адвокатських послуг на момент звернення позивача з заявою від 11.08.2020 про ухвалення додаткового рішення є підставою для відмови в задоволенні такої заяви колегія суддів не визнає обґрунтованими.

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч.5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як було встановлено вище, заявником надано суду детальний опис наданих послуг в суді апеляційної інстанції, згідно з договором №21/20 від 03.02.2020 про надання правової допомоги.

Відповідач посилається на те, що позивачем не надано суду розрахунку з посиланням на встановлені нормативно-правовими актами час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, вартість оплати послуг адвоката, яка склалася у регіоні, наявні відомості статистики про ціни на ринку адвокатських послуг.

Водночас відповідачем не доведено, що розрахунок позивача не узгоджується з вищезазначеними критеріями тоді як обов`язок такого доведення згідно з ч.5 ст.126 ГПК України в даному випадку покладено саме на відповідача.

Посилаючись на те, що відзив на апеляційну скаргу не містить ґрунтовного аналізу норм права, підготовка заяв у даній справі не вимагала від представника позивача проведення аналізу чинного законодавства, відповідач водночас не зазначає, яка кількість опрацьованих нормативно-правових актів та посилань на норми законодавства є, на його думку, достатньою.

Відповідач також вказує на те, що позивач визначив тривалість участі в судовому засіданні 08.09.2020 як одну годину, тоді як насправді засідання тривало 34 хвилини.

Стосовно даного аргумента колегія суддів зазначає, що, відповідно до протоколу судового засідання 08.09.2020 (призначеного на 17.00 годину), звукозапис було розпочато о 17 год. 12 хв., закінчено 17 год. 49 хв.

Разом з тим, вказане судове засідання проводилося в режимі відеоконференції, згідно з Інструкцією щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", відповідно до якої для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за 10 хвилин до початку судового засідання представник учасника справи зобов`язаний зайти та авторизуватися в системі відеоконференцзв`язку, активувати технічні засоби (мікрофон, навушники та камеру), перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою системи відеоконференцзв`язку та очікувати запрошення секретаря судового засідання до участі в судовому засіданні.

Отже, з урахуванням вказаних обставин, колегія суддів вважає слушними аргументи представника позивача в судовому засіданні 21.09.2020 про те, що фактичні витрати часу на участь у судовому засіданні 08.09.2020 (з урахуванням часу очікування початку судового засідання) складають близько години, а отже, не є завищеними.

Будь-яких інших заперечень, які могли б бути підставою для зменшення заявленої позивачем суми витрат на правову допомогу, відповідачем не наведено.

Колегія суддів зазначає, що заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. є співмірною зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, з часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг та їх обсягом, з ціною позову та, зокрема, сумою 204918,02 грн., в частині стягнення якої відповідач оскаржував рішення місцевого господарського суду до суду апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи вищенаведені приписи п. 2, 3 ч.4 ст.129 ГПК України, також ту обставину, що за результатами апеляційного провадження вимоги апелянта задоволено частково (а саме, в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача 652,99 грн. із загальної суми 204918,02 грн., зі стягненням якої не погоджувався заявник скарги), то стягненню з Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промсировинаімпорт із загальної суми витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог за результатами розгляду справи, підлягає сума 5980,88 грн.

Відповідно, заява позивача про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню з наведених вище підстав.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 123, 124, 126, 129, 244, 281-284 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Промсировинаімпорт (вх.№8555 від 11.09.2020) про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промсировинаімпорт (49051, м.Дніпро, пр.Калнишевського, 66, кв.76; ) 5980,88 грн. витрат на правову допомогу.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.О. Фоміна