ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Черкаси справа № 920/230/20

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В., за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОЛІТТЕХНО», м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52, офіс 3 (адреса для листування: 50011 Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дубова Балка (Большевиська), 1-з)

до Приватного акціонерного товариства «Уманьферммаш», вул. Енергетична, буд. 21, м. Умань Черкаської області 20300

про стягнення 112773,60 грн заборгованості,

та зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Уманьферммаш», вул. Енергетична, буд. 21, м. Умань, Черкаської області 20300

до товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОЛІТТЕХНО» м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52, офіс 3 (адреса для листування: 50011 Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дубова Балка (Большевиська), 1-з)

про визнання договору поставки №1305/-2019 від 13 травня 2019 року розірваним з моменту отримання бракованої продукції - з 11 грудня 2019 року,

без участі повноважних представників сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МОНОЛІТТЕХНО» звернулося в господарський суд Сумської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Уманьферммаш», в якому просить суд стягнути 112773,60 грн заборгованості за товар згідно договору поставки №13/05-2019 від 13.05.2019, укладеного сторонами, та відшкодувати судові витрати.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.03.2020 позовну заяву направлено за підсудністю в господарський суд Черкаської області за місцем знаходження відповідача.

На підставі автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано до провадження судді Скибі Г.М.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 06.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11:00 год. 05 травня 2020.

Подано зустрічний позов від 17.04.2020 (а.с. 75-80). Ухвалою від 05.05.2020 зустрічний позов прийнято до провадження та сумісного розгляду в справі.

Засідання по розгляду справи 05.05.2020 відкладене на 14:30 год. 28.05.2020.

Підготовче засідання 28.05.2020 відкладено повторно на 10:00 год. 30.06.2020.

Підготовче засідання 30.06.2020 відкладено на 10:30 год. 22.07.2020, витребувано додаткові докази та документи від сторін.

22.07.2020 судом закрито підготовче засідання та призначено справу в судовий розгляд на 12:00 год. 27.08.2020.

В судовому засіданні 27.08.2020 відповідно до приписів ст. 240 ГПК України прийнята резолютивна частина рішення без її проголошення.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Між ТОВ «Моноліттехно» та ПАТ «Уманьферммаш» 13.05.2019 був укладений договір поставки №13/05-2019 продукції (промислового призначення) (а.с. 4-5).

Замовником та платником виступає ПАТ, постачальником продукції та отримувачем коштів виступає ТОВ.

Предмет договору - товар згідно Специфікації - п. 1.1. (а.с. 4). Специфікація №1 передбачає поставку продукції трьох позицій -

- ролик в зборі кресл. №10.02-3075 СБ (130*130) - 449 шт.;

- ролик в зборі кресл. №10.02-3075-01 СБ (150*150) - 358 шт.;

- ролик в зборі кресл. №10.02-3075-02 СБ (160*160) - 192 шт.

Сума специфікації: 1454061,8 грн.

Умови оплати: 50% передоплати, 50% протягом 60 днів з моменту отримання повідомлення про готовність партії товару до відвантаження.

Умови поставки: самовивіз зі складу продавця (м. Кривий Ріг), або автоперевізником за письмовою заявкою покупця (а.с. 5 зворот).

Постачальник (ТОВ) згідно видаткової накладної №704 від 03.07.2019 відвантажив в м. Кривий Ріг покупцеві:

- ролик в зборі кресл. №10.02-3075-01 СБ (150*150) - 87 шт.

- ролик в зборі кресл. №10.02-3075-02 СБ (160*160) - 32 шт. (а.с. 6). Підстава відвантаження продукції на користь ПАТ в документі не вказана.

На підтвердження господарської операції ПАТ видав довіреність №475 від 04.07.2019 (а.с. 8). Підстави отримання продукції в довіреності не вказані.

Відсутність оплати на суму 225547,20 грн. стали причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення частини заборгованості в сумі 112773,60 грн.

Відповідачем подано відзив на позов - а.с. 30-35. Відповідач вимоги заперечив та вказав, що виготовлені та поставлені позивачем деталі були забраковані споживачем - ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат», повернуті товариству «Моноліттехно» як такі, що не відповідають технічним вимогам та специфікації.

Представник відповідача надіслав до суду заяву як доповнення до відзиву на позов від 24.06.2020 за вих.№125, та просить відмовити у задоволені первісного позову і задовольнити повністю зустрічний позов.

Позивач надіслав суду заперечення на зустрічний позов, вважає зустрічний позов не обґрунтованим, незаконним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, просить у задоволені зустрічного позову відмовити та задовольнити первісний позов у повному обсязі. Вказує на порушення відповідачем строків та правил прийняття продукції промислового призначення по кількості та якості, відсутність заяв про розірвання договору поставки від 13.05.2019.

Позивачем надано суду в справу листування з Відповідачем, в тому числі технічну документацію до договору поставки №13/05-2019 на обумовлені вироби. Порядок постачання згідно Графіка - п. 3.2 договору - не підтверджено. Графік постачання в поданих суду додатках до спірного договору - відсутній. Суд зазначає, що графік постачання за договором - не надано. Строк постачання та умови і строк оплати товару договором не визначені.

Загальна умова оплати договором передбачена як 50% передоплати, 50% післяплати - п. 5.1 договору, за рахунками продавця. Рахунки продавця чи докази їх виставлення платнику - суду не надані.

Специфікацією №1 до спірного Договору визначено три позиції товару в кількостях 449 шт, 358 шт, 192 шт відповідно. Позивачем надані Креслення на продукцію та технічні вимоги до якості роликів. Сертифікат якості №8 від 01.07.2019, виданий позивачем, без посилання на висновки лабораторій, відділу технічного контролю тощо. Згідно єдиної видаткової накладної №704 від 03.07.2019 позивач передав відповідачеві всього дві позиції товару 87 шт та 32 шт відповідно. Доставка товару обумовлена Специфікацією №1 - самовивіз зі складу продавця або доставка за заявкою покупця. Доказів доставки продукції сторонами - не надано.

Сторонами не надано і доказів приймання продукції по кількості та якості відповідно до актів форм П-6, П-7 постанови Ради Міністрів СРСР №888 від 25.07.1988 «Про затвердження Положення про поставки продукції виробничо-технічного призначення».

Відповідачем вимога зустрічного позову визначена як розірвання договору поставки №1305/-2019 від 13 травня 2019 року, хоча письмові пропозиції по розірванню договору поставки №1305/-2019 від 13 травня 2019 року - контрагенту не надавались.

Сторони не вказали на призначення та застосування даної продукції. Сторони заперечили необхідність залучення до участі у розгляді справи ПАТ «Дніпропетровського металургійного комбінату».

Суд враховує, що ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат» не є стороною договору поставки №1305/-2019 від 13 травня 2019 року.

Інших доказів не подано.

Сторони не змінили підставу чи предмет спору за первісним та зустрічними позовами.

Сторони не змогли вирішити спір в позасудовому порядку.

Оцінюючи пояснення учасників та письмові докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги сторін такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом про стягнення заборгованості за неналежне виконання умов договору поставки №13/05-2019 від 13.05.2019.

Судом 05.05.2020 прийнято зустрічний позов Приватного акціонерного товариства «Уманьферммаш» м. Умань до товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОЛІТТЕХНО» м. Київ про визнання договору поставки №1305/-2019 від 13 травня 2019 року розірваним з моменту отримання бракованої продукції - з 11 грудня 2019 року - для сумісного розгляду з первісним позовом.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами, за своєю правовою природою договір поставки №13/05-2019 від 13.05.2019, укладений сторонами - є договором поставки продукції промислового призначення (як різновид договору купівлі-продажу) та регулюється положеннями Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень ст. 712 ЦК України за договором поставки

продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Суд враховує правову природу розгляду первісного та зустрічного позовів - приписи ч.2 ст. 180 ГПК України та врахування взаємовиключності вимог первісного та зустрічного позовів.

За первісним позовом

Сторони не оспорюють існування договірних відносин на підставі письмового оплатного двостороннього консенсуального договору виготовлення та поставки продукції промислового призначення (а.с. 4-5).

Специфікація №1 передбачає поставку замовнику (ПАТ) трьох позицій -

- ролик в зборі кресл. №10.02-3075 СБ (130*130) - 449 шт.;

- ролик в зборі кресл. №10.02-3075-01 СБ (150*150) - 358 шт.;

- ролик в зборі кресл. №10.02-3075-02 СБ (160*160) - 192 шт.

Сума специфікації визначена за домовленістю сторін: 1454061,8 грн.

Ні договір, ні Специфікація не передбачають передачі окремих позицій продукції поштучно відповідачеві (ПАТ).

Натомість замовнику (ПАТ) передано лише 2 позиції за видатковою накладною №704 від 03.07.2019:

- ролик в зборі кресл. №10.02-3075-01 СБ (150*150) - 87 шт.;

- ролик в зборі кресл. №10.02-3075-02 СБ (160*160) - 32 шт. (а.с. 6), без посилання на умови договору, строки виготовлення та передачі, коригування об`ємів постачання тощо.

У відзиві на позов відповідач (ПАТ) вказав, що між сторонами була досягнута усна домовленість про постачання роликів в червні 2019р., виконана передоплата, але ролики поставлені замовнику лише в липні 2019р. (а.с. 30-35). Отримані ролики відповідач (ПАТ) передав (поставив) Дніпровському металургійному комбінату 04.07.2019. Натомість 25.07.2019 ПАТ «ДМК» повідомив відповідача (ПАТ) про невідповідність отриманих роликів кресленням та технічним умовам та неможливість їх використання за призначенням в умовах виробництва (лист вих. №05/1-2214).

11.12.2019 ПАТ «ДМК» повернув спірні ролики позивачеві в особі директора ТОВ «Моноліт» Задорожного Г.В. Тобто, недоліки продукції промислового призначення не усунуті, ролики не повернуті замовнику (ПАТ), замовлення не виготовлено відповідно до умов спірного договору поставки від 13.05.2019 (а.с. 4-5).

Натомість постачальник звернувся з позов в суд та просить стягнути 112773,60 грн. заборгованості з замовника - ПАТ «Уманьферммаш». Але Позивач не доводить належними доказами виготовлення та передачі партії продукції замовнику відповідно до умов спірного Договору поставки №13/05-2019.

Суд враховує, що Позивачем (ТОВ) не доведено належного виконання умов договору та передачу замовнику продукції згідно Специфікації, по кількості та по якості. Строк постачання договором не визначений. Графік постачання продукції промислового призначення відсутній. Актів приймання-передачі продукції промислового призначення за формою П-6, П-7 - сторонами не складалось. Відповідачем оспорено належне виконання умов спірного Договору №13/05-2019 Позивачем відповідно до обумовлених вимог.

Суд вважає, що у позивача відсутнє право вимоги сплати боргу, оскільки позивач не довів наявність такої заборгованості, її правову природу та розмір, а також строк, з якого право позивач є порушеним.

В задоволені цієї вимоги позивачу (ТОВ) належить відмовити за безпідставністю, недоведеністю та необгрунтованістю.

За зустрічним позовом.

Замовник (ПАТ) просить визнати розірваним спірний договір з моменту отримання бракованих деталей від ТОВ. Тобто, позивач (ПАТ) просить суд встановити юридичний факт розірвання договору поставки №13/05-2019.

Натомість суд зазначає, що позивачем не надано доказів виконання позивачем (ПАТ) вимог ст.ст. 651-654 ЦК України по процедурі розірвання договору.

Позивачем (ПАТ) не запропоновано відповідачеві (ТОВ) розумну оплату за вже виконану роботу.

Позивачем (ПАТ) не вирішено питання повернення коштів замовнику та деталей постачальнику (ТОВ).

Суд вважає, що позивач (ПАТ) не довів факту дотримання вимог закону для розірвання договору і в задоволенні цієї вимоги належить відмовити за необгрунтованістю та недоведеністю.

Заявник (ПАТ) має також враховувати, що господарський суд не встановлює юридичних фактів і в даному випадку він використав неналежний спосіб захисту права, що не відповідає приписам ст.ст. 15-16 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили - з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» nо.23465/03 від 08.03.2012р.);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» nо. 4909/04 від 10.02.2010р., рішення «Трофімчук проти України» nо. 4241/03 від 28.10.2010р.);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994р., серія А, N 303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» nо. 4994/04 від 09.09.2011р.).

У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom"), заява N 27238/95, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

У пункті 49 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень зазначається, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак, коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні.

Суд вважає, що сторонами не доведено порушення своїх прав з викладених ними підстав. Суд зазначає, що сторони використали неналежний спосіб підтвердження ймовірного порушення своїх прав, що не охоплюється диспозицією ст.ст. 15-16 ЦК України.

У суду відсутні правові підстави для задоволення первісного та зустрічного позовів, тому в задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю з мотивів безпідставності, недоведеності та необґрунтованості своїх вимог сторонами.

За таких умов судові витрати в розмірі судового збору відповідно до приписів ст. 129 ГПК України належить покласти на сторони та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні первісного позову товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОЛІТТЕХНО», м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52, офіс 3 (адреса для листування: 50011 Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дубова Балка (Большевиська), 1-з)

до Приватного акціонерного товариства «Уманьферммаш», вул. Енергетична, буд. 21, м. Умань Черкаської області 20300

про стягнення 112773,60 грн заборгованості - відмовити повністю.

В задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Уманьферммаш», вул. Енергетична, буд. 21, м. Умань, Черкаської області 20300

до товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОЛІТТЕХНО» м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52, офіс 3 (адреса для листування: 50011 Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дубова Балка (Большевиська), 1-з)

про визнання договору поставки №1305/-2019 від 13 травня 2019 року розірваним з моменту отримання бракованої продукції - з 11 грудня 2019 року

- відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення чи через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 10.09.2020.

Суддя Скиба Г.М.