ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
16.09.2020р. Справа №20/196
за скаргою: №02/22-4006 від 19.08.2020р. Державного підприємства «Енергоринок» на дії головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) Тавєр О.Г. у справі:
про стягнення 1975890,20 грн
Головуючий суддя: Паляниця Ю.О.
Суддя: Величко Н.В.
Суддя: Ніколаєва Л.В.
Секретар судового засідання: Клименко Ю.О.
У засіданні брали участь:
від позивача (стягувача, заявника): Єременко О.А. за дов.
від відповідача (боржника): Єжова А.О. адв.
від органу примусового виконання рішень: не з`явився
25.08.2020р. на адресу господарського суду від позивача (стягувача) надійшла скарга №02/22-4006 від 19.08.2020р., у якій Державне підприємство «Енергоринок» просило суд:
- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) Тавєр Оксани Георгіївни щодо повернення ухвали господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. №20/196 без прийняття до виконання;
- визнати незаконним повідомлення від 31.07.2020р. головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) Тавєр Оксани Георгіївни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання ухвали господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. №20/196.
У зв`язку перебуванням судді Хабарової М.В. у відпустці та відрахуванням зі штату судді Мальцева М.Ю., в провадженні яких, в тому числі, перебувала справа, на підставі розпорядження №02-01/210 від 26.08.2020р. керівника апарату «Щодо внесення змін до складу судової колегії», призначено повторний автоматичний розподіл справи та згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 26.08.2020р. здійснено заміну відсутніх суддів на суддів Величко Н.В., Бокову Ю.В.
Ухвалою суду від 26.08.2020р. скаргу №02/22-4006 від 19.08.2020р. Державного підприємства «Енергоринок» призначено до розгляду в судовому засіданні на 07.09.2020р. о 14:30 год. Присутність учасників розгляду скарги у судовому засіданні визначена не обов`язковою.
07.09.2020р. до суду надійшов відзив №244вп-юр.20 від 04.09.2020р. Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМЕнерговугілля», за змістом якого боржник заперечував проти задоволення скарги з посиланням на те, що стягувачем порушено процесуальний строк на звернення до суду із розглядуваною скаргою; клопотання про поновлення такого строку Державним підприємством «Енергоринок» не заявлялось. Крім того, відповідач вказував, що несплата останнім чергових платежів відповідно до затвердженого ухвалою господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. у справі №20/196 графіку обумовлене накладенням арешту на грошові кошти, що містяться на банківських рахунках боржника.
Представники сторін у судове засідання 07.09.2020р. з`явились та були повідомлені судом про те, що внаслідок відсутності електричної енергії не працює локальна мережа Інтернет, відсутній інтернет-зв`язок та не працюють сервери з програмним забезпеченням ІПС «Ліга» та «Законодавство», а також КП «Діловодство спеціалізованого суду».
З огляду на повне знеструмлення приміщення 07.09.2020р. о 14:30 год. була відсутня можливість розпочати технічну фіксацію судового процесу по справі №20/196.
Розгляд скарги відкладено на 16.09.2020р. о 12:15 год. Присутність учасників розгляду скарги у судовому засіданні визначена не обов`язковою.
У зв`язку з перебуванням судді Бокової Ю.В. на лікарняному, на підставі розпорядження №02-01/244 від 16.09.2020р. керівника апарату «Щодо внесення змін до складу судової колегії», призначено повторний автоматичний розподіл справи та згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 16.09.2020р. здійснено заміну відсутньої судді на суддю Ніколаєву Л.В.
16.09.2020р. від позивача (скаржника, стягувача) надійшла відповідь №02/22-4315 від 15.09.2020р. на відзив боржника, у якій Державним підприємством «Енергоринок» наголошувалось на наступному:
- розглядувану скаргу подано з дотриманням процесуального строку на таке звернення та у визначеному розділом V Господарського процесуального кодексу України порядку;
- заяву №01/22-3633 від 21.07.2020р. стягувача складено з дотриманням вимог Закону Україниі «Про виконавче провадження», з огляду на що, прийняття державним виконавцем повідомлення про повернення виконавчого документа є неправомірним та необґрунтованим.
Представник позивача (стягувача, скаржника) у судове засідання 16.09.2020р. з розгляду скарги з`явився та підтримав викладені у власній скарзі вимоги на дії державного виконавця.
Представник відповідача (боржника) у судове засідання 16.09.2020р. з розгляду скарги з`явився, заперечував проти задоволення вимог скарги з підстав, викладених у відзиві №244вп-юр.20 від 04.09.2020р.
Представник органу примусового виконання рішень у судове засідання 16.09.2020р. з розгляду скарги не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.
В силу норм ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997p. і набула чинності в Україні 11.09.1997p.
З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.
За приписами ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014р. зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.
Враховуючи необхідність з`ясування правової позиції учасників, пов`язаних з розглядом скарги, їх місцезнаходження та час, необхідний для поштового обігу, скарга №02/22-4006 від 19.08.2020р. Державного підприємства «Енергоринок» розглянута судом протягом розумного строку.
За приписами ст.ст.339, ч.1 ст.340 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права (п.«а» ч.1 ст.341 Господарського процесуального кодексу України).
Як свідчать матеріали розглядуваного звернення Державного підприємства «Енергоринок» оскаржуване повідомлення скероване органом примусового виконання рішень на адресу стягувача 07.08.2020р. та отримано позивачем 10.08.2020р. (копія конверту з відбитком штемпелю відділення поштового зв`язку та відомості офіційного веб-сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» (розділ «Трекінг»).
За таких обставин, з огляду на те, що скарга №02/22-4006 від 19.08.2020р. Державного підприємства «Енергоринок» було направлено на адресу суду 19.08.2020р. (згідно з поштовою накладною), виходячи з того, що матеріалами розгляду скарги не спростовано посилання стягувача на те, що останній довідався про прийняття оскаржуваного повідомлення 10.08.2020р., за висновками суду, заявником дотримано 10-денний строк звернення з відповідною скаргою.
Отже, посилання боржника на те, що заявником пропущено встановлений ст.341 Господарського процесуального кодексу України строк на звернення до суду із цією скаргою не знайшли свого підтвердження.
Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що скарга №02/22-4006 від 19.08.2020р. Державного підприємства «Енергоринок» підлягає задоволенню, враховуючи наступне:
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом ч.1 ст.5 вказаного нормативно-правового акту примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»).
За приписами ч.ч.1, 3 ст.327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»).
Як вбачається зі змісту скарги, суми судових витрат, пені та штрафу сплачені боржником в повному обсязі та у погоджені мировою угодою від 26.04.2011р. строки; заборгованість зі сплати процентів річних та інфляційних сплачувалась боржником добровільно згідно із затвердженим судом графіком до 01.01.2020р. Проте, починаючи з січня 2020 року Приватним акціонерним товариством «ДТЕК ПЕМЕнерговугілля» порушено графік сплати платежів, що зумовило звернення стягувача до державної виконавчої служби із заявою №01/22-3633 від 21.07.2020р. про примусове виконання ухвали господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. у справі №20/196.
У вказаній вище заяві, Державним підприємством «Енергоринок» зазначено, зокрема, що загальний залишок несплаченої заборгованості за мировою угодою від 26.04.2011р. становить 493411,20 грн, з якої прострочена заборгованість станом на 20.07.2020р. становить 165819 грн; до заяви додана довідка про розмір заборгованості ПрАТ «ДТЕК ПЕМЕнерговугілля» згідно з ухвалою господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. у справі №20/196 станом на кінець дня 20.07.2020р. підписана директором та головним бухгалтером, містить відбиток печатки підприємства стягувача.
Водночас, як вбачається зі змісту повідомлення б/н від 31.07.2020р. головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) Тавєр О.Г., на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», останнім було повернуто виконавчий документ ухвалу господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. у справі №20/196 стягувачу без прийняття до виконання.
При цьому, постановлення вказаного повідомлення обумовлене не зазначенням заявником (стягувачем), яка сума боргу підлягає стягненню: загальний залишок або прострочена станом на 20.07.2020р.
За твердженням скаржника, вказані дії органу примусового виконання рішень є безпідставними, неправомірними та такими, що порушують засади виконавчого провадження, норми чинного законодавства України, права та законні інтереси стягувача, як сторони виконавчого процесу, що зумовило звернення Державного підприємства «Енергоринок» до суду з розглядуваною скаргою.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження»).
За приписами ч.1 ст.4 вказаного Закону України у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.
Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку (ч.3 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Згідно з п.6 розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом №512/5 від 02.04.2012р. Міністерства юстиції України, у разі пред`явлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати.
За приписами п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
Як вказувалось судом, до заяви №01/22-3633 від 21.07.2020р. Державного підприємства «Енергоринок» про примусове виконання ухвали господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. у справі №20/196 стягувачем додано довідку про розмір заборгованості ПрАТ «ДТЕК ПЕМЕнерговугілля» згідно з ухвалою господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. у справі №20/196 станом на кінець дня 20.07.2020р., у якій відображено інформацію про загальну суму боргу за виконавчим документом, суму сплачених боржником коштів, залишкову суму заборгованості станом на 20.07.2020р., в тому числі, прострочену станом на 20.07.2020р. суму боргу.
Зі змісту цієї заяви також вбачається припинення з січня 2020 року Приватним акціонерним товариством «ДТЕК ПЕМЕнерговугілля» сплати внесення чергових платежів відповідно до графіку, наведеного в ухвалі господарського суду Донецької області від 09.06.2011р., внаслідок чого, простроченим зі сплати щомісячних платежів станом на 21.07.2020р. (звернення стягувача до виконавчої служби) є період з січня по червень 2020 року (включно), що загалом дорівнює 165819 грн (п.7 мирової угоди від 26.04.2011р.).
Отже, за висновками суду, заява №01/22-3633 від 21.07.2020р. Державного підприємства «Енергоринок» та наведений у довідці про розмір заборгованості ПрАТ «ДТЕК ПЕМЕнерговугілля» розрахунок містять відомості щодо простроченої (в частині, за якою сплинув строк оплати) станом на момент звернення до виконавчої служби суми боргу, за якою вимоги закону зобов`язують виконавця відкрити провадження (у випадку розстрочення платежу) за виконавчим документом ухвалою господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. у справі №20/196.
Будь-яких інших невідповідностей виконавчого документу та заяви №01/22-3633 від 21.07.2020р. Державного підприємства «Енергоринок» про примусове виконання ухвали господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. у справі №20/196 вимогам ст.ст.4, 26 Закону України «Про виконавче провадження» судом не встановлено.
За приписами ч.2 ст.343 Господарського процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
У зв?язку з викладеним, з метою відновлення законних прав стягувача, дії з прийняття оскаржуваного повідомлення слід вважати неправомірними.
В той же час, з огляду на висновки суду щодо неправомірності дій державного виконавця з прийняття повідомлення б/н від 31.07.2020р. про повернення виконавчого документу стягувачу, вимога скарги про визнання незаконним вказаного повідомлення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» також підлягає задоволенню.
Твердження відповідача про те, що несплата Приватним акціонерним товариством «ДТЕК ПЕМЕнерговугілля» чергових платежів відповідно до затвердженого ухвалою господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. у справі №20/196 графіку обумовлене накладенням арешту на грошові кошти, що містяться на банківських рахунках боржника не приймаються судом до уваги, оскільки не впливають на розгляд скарги по суті.
Всі інші доводи та міркування учасників судового процесу відповідно не прийняті до уваги як необґрунтовані та такі, що не впливають на висновки суду щодо розгляду справи по суті.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.234, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
Скаргу №02/22-4006 від 19.08.2020р. Державного підприємства «Енергоринок» на дії головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) Тавєр О.Г. задовольнити.
Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) Тавєр Оксани Георгіївни щодо повернення ухвали господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. №20/196 стягувачу без прийняття до виконання.
Визнати незаконним повідомлення від 31.07.2020р. головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) Тавєр Оксани Георгіївни про повернення виконавчого документу (ухвали господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. №20/196) стягувачу без прийняття до виконання.
Вступну та резолютивну частини ухвали складено та підписано 16.09.2020р.
Повний текст ухвали складено та підписано 17.09.2020р.
Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).
Головуючий суддя Ю.О.Паляниця

Суддя Н.В. Величко
Суддя Л.В. Ніколаєва