ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.09.2020 Справа № 905/1412/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання Лисих О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Мира, будинок 70; )

до відповідача: Тимофєєвої Наталії Павлівни ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення 13 771, 20 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Маріупольська міська рада звернулась до Господарського суду Донецької області з позовом до Тимофєєвої Наталії Павлівни про стягнення 13 771, 20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №376-001 від 01.12.2016, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 13 771, 20 грн.

Представник позивача під час розгляду даної справи наполягав на задоволенні позовних вимог та просив розглянути справу без його участі. У відповіді на відзив представник позивача в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що укладанню спірного договору передував конкурс. Це означає, що беручи в ньому участь, відповідач мав твердий намір розмістити тимчасову споруду, отже, укладання договору на всіх погоджених згодом сторонами умовах відповідало його дійсній волі. Не обмежуючись строком розміщення тимчасової споруди, відповідач висловила намір її розмістити протягом строку дії договору про пайову участь та сплатити позивачеві кошти, які можливо внести одним платежем або рівними частинами протягом 12 місяців. При цьому, протягом строку дії договору, позивач мав обґрунтовані очікування на отримання грошових коштів від відповідача, яка в будь-який час протягом строку дії договору може розмістити тимчасову споруду на земельній ділянці об`єкта благоустрою. Позивач також не погоджується з твердженням відповідача щодо відсутності у останнього обов`язку зі сплати плати за пайову участь у зв`язку з нерозміщенням на земельній ділянці тимчасової споруди, оскільки обов`язок відповідачки щодо сплати за користування об`єктом благоустрою виникає на підставі діючого договору від 01.12.2016 №376-001, враховуючи, що умов щодо звільнення відповідача від виконання такого обов`язку у зв`язку з відсутністю доказів розміщення на земельній ділянці тимчасової споруди, спірний договір не містить.

Представник відповідача під час розгляду даної справи заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що тимчасову споруду, за визначеною у договорі адресою, встановлено не було, тобто умови договору в цій частині виконані не були. На думку представника відповідача, оскільки ФОП Тимофєєвою Н.П. не було встановлено тимчасову споруду по вул. Євпаторійській (№ Ц 155) пайова участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м. Маріуполь не повинна сплачуватися.

Крім того, рішенням Маріупольської міської ради від 23.12.2016 року №7/14-1058 "Про внесення змін до рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729" з метою впорядкування розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста затверджено типовий договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, в новій редакції (далі - Типовий договір).

Пунктом 1.3. Типового договору відповідно до Договору Замовник зобов`язується взяти пайову участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м. Маріуполь з моменту отримання паспорту прив`язки та перерахувати на рахунок Уповноваженого органу кошти на утримання, призначення платежу: плата за пайову участь (внесок) в користуванні об`єктом благоустрою м. Маріуполь.

Проте, Маріупольською міською радою не було ініційовано внесення змін до договору від 01.12.2016 року.

На думку відповідача, вказані обставини є належною підставою для відсутності у нього обов`язку сплачувати плату за користування об`єктом благоустрою.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

01.12.2016 між Маріупольською міською радою (далі - уповноважений орган) та фізичною особою-підприємцем Тимофєєвою Наталею Павлівною (далі - замовник) було укладено договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою № 376-001 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник має намір розташувати на території міста Маріуполя тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності, за адресою: вул. Євпаторійська (№Ц 155) в Центральному районі м. Маріуполя, для торгівлі (хлібобулочними виробами), що є власністю замовника, та погоджується на пайову участь (внесок) в користуванні об`єктів благоустрою міста Маріуполя, які будуть використані (задіяні) для розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності.

Площа об`єктів благоустрою м. Маріуполь, за використання яких здійснюється плата (внесок) за пайову участь в користуванні об`єктів благоустрою, складає 19 квадратних метрів (п. 1.2. договору).

Згідно п. 1.3. договору замовник зобов`язується взяти пайову участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м. Маріуполь та перерахувати на рахунок уповноваженого органу кошти на їх утримання, призначення платежу: плата за пайову участь (внесок) в користуванні об`єктом благоустрою.

Відповідно до п. 1.4. договору розмір пайової участі (внеску) в користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполь визначено пунктом 1.4. Договору, а саме: з розрахунку за рік становить 13 771,20 (тринадцять тисяч сімсот сімдесят гривень 20 коп.). Щомісячний розмір пайової участі (внеску) в користуванні об`єктами благоустрою м. Маріуполя складає 60,40 грн. (шістдесят гривень 40 коп.) за один квадратний метр площі об`єктів благоустрою, які будуть використані (задіяні) для розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності. Реквізити для зарахування коштів пайової участі (внеску): загальний фонд міського бюджету міста Маріуполя - рахунок 0051 у ГУ ДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, , отримувач Маріуп. УК/м. Маріуполь/24060300, код податку 24060300.

Згідно п. 1.5. договору плата за пайову участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м. Маріуполь здійснюється замовником: при розрахунку єдиним платежем - протягом двадцяти календарних днів після підписання договору, при розрахунках рівномірно протягом року - до 10 числа місяця, наступного за звітним, при розрахунках за розміщення тимчасових споруд для проведення гастрольних, розважальних, рекламних та інших заходів на термін до 10 діб - до початку проведення заходу (необхідне - підкреслити).

Замовник зобов`язується своєчасно оплатити пайову участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м. Маріуполь відповідно до умов договору (п. 2.1.1. договору).

Згідно п. 2. 4.1. договору уповноважений орган має право вимагати від замовника своєчасної оплати пайової участі (внеску) в користуванні об`єктом благоустрою м. Маріуполь.

У разі невиконання замовником умов договору щодо пайової участі (внесок) в користуванні об`єктом благоустрою м. Маріуполь щодо перерахування в повному обсязі коштів, уповноважений орган здійснює заходи щодо стягнення вказаних коштів у встановленому порядку (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Строк дії договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою - один рік - та продовжується автоматично на строк один рік за відсутності підтверджених фактів систематичного (більше трьох) порушення протягом останнього календарного року (п. 4.2 договору).

Згідно п. 4.3. договору строк його дії становить з 01 грудня 2016 до 01 грудня 2017 року.

Відповідно до п. 5.3. договору одностороння зміна умов або одностороння відмова від Договору неприпустима, крім випадків, передбачених Положенням про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності.

У разі припинення діяльності або відмови у розміщенні тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності сплачена сума пайового внеску поверненню не підлягає (п. 5.4. договору).

Вищезазначений договір підписано представниками сторін без зауважень.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо своєчасної сплати пайового внеску в користування об`єктами благоустрою м. Маріуполь відповідно до умов вищевказаного договору станом на 01.03.2019 у останнього виник борг за договором щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №376-001 від 01.12.2016 на загальну суму 29 837,60 грн., в т.ч. за період з 01.12.2016 по 30.11.2017 в сумі 13 771,20 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивач звертався до відповідача із вимогою №2053/2019 від 25.03.2019, в якій, зокрема, повідомив відповідача про наявність заборгованості за договором щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №376-001 від 01.12.2016 на загальну суму 29 837,60 грн. (за період з 01.12.2016 по 30.11.2017 в сумі 13 771,20 грн., за період з 01.12.2017 по 30.11.2018 в сумі 13 771,20 грн. та за період з 01.12.2018 по 28.02.2019 в сумі 2295,20 грн.), та просив її погасити протягом 5 днів з дня отримання вказаної вимоги.

Також в матеріалах справи наявний лист № 26.5-41800-26.1 від 19.07.2019, в якому позивач просив відповідача сплатити заборгованість в сумі 13 771,20 грн. (за один календарний рік дії договорів), зокрема, за договором щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №376-001 від 01.12.2016.

Листом від 16.08.2019 Тимофєєва Наталя Павлівна повідомила позивача про те, що має фінансові труднощі та зобов`язується сплатити заборгованість за договорами щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою.

Оскільки заборгованість відповідача за договором залишилась непогашеною, позивач звернувся із даним позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України констатовано що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на те, що сторони у справі (на час укладання договору) є суб`єктами господарювання у розумінні приписів ст. 2 Господарського кодексу України, суд враховує, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до компетенції міських рад відноситься встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 40 зазначеного Закону, виконавчі органи забезпечують організацію благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про регулювання місцебудівної діяльності" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженому Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 № 244.

Згідно із ст. 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об`єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов`язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об`єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем. Фінансування заходів з благоустрою населених пунктів, утримання та ремонт об`єктів благоустрою здійснюється за рахунок коштів їх власників або користувачів, якщо це передбачено умовами відповідних договорів, а також за рахунок пайових внесків власників тимчасових споруд, розміщених на території об`єкта благоустрою, інших передбачених законом джерел фінансування (ст. 36 зазначеного Закону).

На виконання приписів Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" 28 вересня 2016 року Маріупольською міською радою рішенням від 28.09.2016 року № 7/11-729 затверджено "Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності". За змістом вказаного Положення, діючого на час підписання між сторонами спірного договору, порядок користування об`єктом благоустрою передбачав подання суб`єктом господарювання відповідної заяви до Комісії з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя.

За змістом п.п. 3.6, 3.7 вказаного Положення, після прийняття відповідного рішення, протягом 15 робочих днів суб`єкту господарювання пропонується підписати договір щодо пайової участі в користуванні об`єктами благоустрою за типовою формою наведеною в додатку 5 до Положення та зберігається за останнім право відмовитися від укладання договору.

Суду не надано доказів про визнання зазначеного рішення ради незаконним або недійсним, тому суд враховує його при розгляді цієї справи.

У відповідності до зазначеного Положення, розміщенню тимчасової споруди передує укладання договору про пайову участь в користуванні об`єктом благоустрою, залишаючи за суб`єктом підприємницької діяльності право розмістити тимчасову споруду протягом строку дії договору.

Як зазначає позивач, та не заперечує відповідач, між сторонами 01.12.2016 року був укладений договір № 376-001 щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою. Оскільки сторонами не доведено іншого, суд виходить з того, що при підписанні договору сторони діяли вільно.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин, усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна із сторін має виконувати умови договору належним чином, а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, скориставшись правами та свободами, наданими чинним законодавством України, добровільно уклав Договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, а отже погодився з усіма наслідками, які можуть настати у разі невиконання зобов`язань за договором. Не обмежуючись строком розміщення тимчасової споруди, відповідач висловив намір її розмістити протягом строку дії договору про пайову участь та сплатити позивачеві 13 771,20 грн., які можливо внести одним платежем або рівними частинами протягом 12 місяців.

Як вбачається з умов спірного договору, останній передбачає два шляхи у випадку порушення відповідачем (замовником) зобов`язань за договором. Відтак, п. 3.4 договору надає право розірвання договору в односторонньому порядку у разі двомісячної несплати пайової участі. Разом з тим, п. 5.2 договору зобов`язує контрагентів письмово повідомити одне одного про таку ініціативу за 30 календарних днів до моменту розірвання правочину.

Окрім викладеного вище, п. 3.1 договору надає право уповноваженому органу (позивачу) здійснити заходи про стягнення коштів у встановленому порядку.

Відповідачем не надано доказів, що він ініціював розірвання договору в порядку п. 5.2 договору, або відмовлявся від розміщення тимчасової споруди, або припиняв підприємницьку діяльність, або ініціював розірвання договору в порядку ст. ст.651, 652 Цивільного кодексу України. Таким чином, позивач, протягом строку дії договору мав обґрунтовані очікування на отримання грошових коштів від відповідача, який в будь-який час протягом строку дії договору може розмістити тимчасову споруду на земельної ділянці об`єкту благоустрою.

Як зазначає позивач та не спростовує відповідач, останній має заборгованість у розмірі 13 771,20 грн.

Позивачем в межах укладеного договору доведено розмір заборгованості відповідача, останній , в свою чергу, не спростував позовні вимоги належними доказами, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Маріупольської міської ради до Тимофєєвої Наталії Павлівни про стягнення 13 771, 20 грн. - задовольнити.

Стягнути з Тимофєєвої Наталії Павлівни ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Мира, будинок 70; ) заборгованість в сумі 13 771,20 грн., судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 08.09.2020 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.09.2020 з огляду на перебування судді Бокової Ю.В. на лікарняному до 23.09.2020 включно.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова