ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" вересня 2020 р. Cправа № 902/18/20

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Стафійчук І.С.,

За участю представників сторін:

позивача Пономаренко Д.Ю., довіреність №4958 від 16.12.2019р.;

відповідача не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом:Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бул. Т. Шевченка, 18, м. Київ, 01601; вул. Соборна, 10, м. Вінниця, 21050)

до:Фізичної особи-підприємця Козловського Валерія Пантелеймоновича ( АДРЕСА_1 )

про відшкодування збитків в сумі 26 701,58 грн.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Козловського Валерія Пантелеймоновича про стягнення 26701,58 грн шкоди, завданої пошкодженням телефонної каналізації та двох розподільчих кабелів при виконанні земляних робіт по будівництву водогону по вул. Києво-Подільська (вул. Сашка) до Гостинного двору, вхід до Центрального ринку.

Ухвалою суду від 10.01.2020 відкрито провадження у справі № 902/18/20. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 29.01.2020.

Ухвалою від 29.01.2020 відкладено підготовче засідання на 25.02.2020, з підстав викладених у відповідній ухвалі.

Ухвалою від 25.02.2020 продовжено строк підготовчого провадження по справі № 902/18/20 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 19.03.2020.

Ухвалою від 19.03.2020 підготовче провадження продовжено на час запровадження карантину.

Ухвалою від 11.08.2020 призначено справу № 902/18/20 до розгляду в підготовчому засіданні на 27.08.2020, з підстав викладених у відповідній ухвалі.

Ухвалою від 27.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 15 вересня 2020 р.

15.08.2020 до суду від позивача надійшла заява в якій останній зазначив ідентифікаційний номер відповідача.

На визначену дату з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався.

Щодо повідомлення відповідача суд зазначає наступне.

Ухвали суду, направлені на адресу відповідача зазначену у Витязі з ЄДРЮО ФОП ГФ: вул. І.Франка, буд.1, м. Тульчин, Тульчинський район, Вінницька обл., 23600. Конверти з ухвалами повернуті до суду з відмітками поштового відділення «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» та «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч.3,7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 910/15442/17.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідач не повідомив суду про неможливість прибути у судове засідання, не наполягав на відкладенні розгляду справи через запровадження Кабінетом Міністрів України карантинних заходів щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Враховуючи положення ст.ст.13,74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 15.09.2020 судом долучено вступну та резолютивну частину рішення до матеріалів справи, в зв`язку з неявкою представників сторін на оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

19 липня 2019 року рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради " Тульчинського району Вінницької області №155 було погоджено приєднання до комунальної мережі централізованого водопостачання м. Тульчина, що надаються КП «Тульчинводоканал» об`єктів нерухомого майна ФОП Козловському В.П. громадського будинку, вбудованого приміщення кафе по вул. Спартака, 2 в м. Тульчині.

19 липня 2019 року рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області №156 було надано дозвіл на порушення проекту благоустрою м. Тульчина ФОП Козловському В.П. для проведення робіт з реконструкції існуючої системи водопостачання громадського будинку вбудованого приміщення кафе по вул. Спартака, 2 в м. Тульчині.

31.07.2019 року працівниками Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Вінницької філії ПАТ «Укртелеком» було виявлено, що в результаті проведених земляних робіт по будівництву водогону від вул. Києво-Подільська до будівлі Гостинного двору по вул. Спартака, ФОП Козловським В.П. без узгодження робіт з ПАТ «Укртелеком» пошкоджено кабельну каналізацію електрозв`язку (ККЕ) по вул. Києво-Подільська ОП №807 в напрямку вул. Пушкіна в результаті чого, зруйновано канал ККЕ: азбестоцементна труба розбита ковшом екскаватора і порвано розподільчі кабелі ТПП-50x2 і ТПП-20х2. В зв`язку з чим, було прийнято рішення тимчасово з`єднати кабелі, аби зменшити простої надання телекомунікаційних послуг абонентам.

За вказаним фактом складено комісійний акт №1 встановлення пошкодження ЛКС (інших ТЗТМ) від 01.08.2019 року.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, по факту пошкодження було проведено зустріч з ФОП Козловським В.П., що вчинив пошкодження, в присутності керівництва Тульчинської міської ради, де було зобов`язано ФОП Козловського В.П. відновити ККЕ та замінити пошкодженні кабелів. Для цього необхідно було побудувати 3,5 м. телефонної каналізації, яку пошкоджено ексковатором та побудувати додатковий оглядовий пристрій, щоб мати можливість виконати стандартне з`єднання пошкоджених кабелів. Замість будування стандартного оглядового пристрою 120x150x160 см., не узгоджуючи проведення будь-яких робіт в охоронній зоні проходження ККЕ, ФОП Козловський В.П загорнув місце пошкодження землею.

07.08.2019 року Тульчинським ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області було зареєстроване повідомлення начальника станційно-лінійної дільниці №7 м. Тульчин Штифурко В.Й. по факту пошкодження телефонних кабелів ФОП Козловським В.П. під час виконання робіт по будівництву водогону, що спричинило ПАТ «Укртелеком» матеріальної шкоди та тимчасове припинення зв`язку для абонентів, яке зареєстроване в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення за №3138.

Як вбачається з відповіді начальника Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області від 21.08.2019 року за №5846/280 у вказаній події ознаки кримінального правопорушення за даним зверненням передбаченого Кримінальним кодексом відсутні. В даному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, які вирішуються в судовому порядку.

Розмір завданих матеріальних збитків в сумі 26 701,58 грн. підтверджується актом №1 встановлення пошкодження ЛКС (інших ТЗТМ) від 01.08.2019 року, зведеним кошторисом на відновлення кабельної лінії зв`язку м. Тульчин від вул. Києво-Подільська (вул. Сашка) до Гостинного двору в результаті пошкодження 31.07.2019 року та локальним кошторисом на будівельні робот №2-1-1.

За твердженням позивача, наявні підстави для покладення на ФОП Козловського В.П. обов`язку з відшкодування завданої шкоди, внаслідок протиправної поведінки, яка полягала у неналежному виконанні робіт з реконструкції системи водопостачання, у зв`язку з чим було завдано шкоди ПАТ «Укртелеком» в особі Вінницької філії ПАТ «Укртелеком» на суму 26 701,58 грн. внаслідок пошкодження майна - телефонної каналізації.

Відповідач відзив чи будь яких інших доказів на спростування викладених в позовній заяві обставин суду не подав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу приписів частини першої та другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Як зазначалося вище, в результаті проведених земляних робіт по будівництву водогону від вул. Києво-Подільська до будівлі Гостинного двору по вул. Спартака, відповідачем без узгодження робіт з позивачем пошкоджено кабельну каналізацію електрозв`язку (ККЕ) по вул. Києво-Подільська ОП №807 в напрямку вул. Пушкіна в результаті чого, зруйновано канал ККЕ: азбестоцементна труба розбита ковшом екскаватора і порвано розподільчі кабелі ТПП-50x2 і ТПП-20х2.

Актом №1 встановлення пошкодження ЛКС (інших ТЗТМ) від 01.08.2019, складеним позивачем встановлено види та кількість пошкоджених кабелів (а.с. 21-22).

На підтвердження розміру завданих матеріальних збитків в сумі 26701,58 грн. позивачем надано суду зведений кошторис на відновлення кабельної лінії зв`язку м. Тульчин від вул. Києво-Подільська (вул. Сашка) до Гостинного двору в результаті пошкодження 31.07.2019 року (а.с. 10) та локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 (а.с. 11-15).

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п.п. 18 та 19 Правил охорони ліній електрозв`язку затверджених Постановою КМУ від 29.01.1996 року за №135 зазначено, що підприємства, установи, організації та громадяни, які виконують поблизу охоронних зон ліній електрозв`язку на відстані менше ніж 25 метрів будь-які роботи (вибухові, кар`єрні, прокладання комунікацій, будівництво та реконструкцію тощо), внаслідок яких ці лінії може бути пошкоджено, зобов`язані сповіщати не пізніше ніж за три доби оператора телекомунікацій про час, місце виконання робіт і про порядок нагляду за їх виконанням, а також надавати за запитом оператора телекомунікацій витяг з планів робіт, списки робітників, залучених до виконання земляних робіт, довідку про нанесення кабельної лінії електрозв`язку на план-схему місця виконання робіт та сприяти оператору телекомунікацій в ознайомленні під розписку робітників, залучених до виконання земляних робіт в охоронних зонах ліній електрозв`язку, з цими Правилами.

Підприємства, установи, організації та громадяни, які проводять земляні роботи, у разі виявлення підземних кабелів, що не зазначені у технічній документації на ведення робіт, зобов`язані негайно припинити роботу поблизу виявлених кабелів, вжити заходів для їх збереження і сповістити про це найближчого оператора телекомунікацій.

Відповідачем не подано доказів додержання зазначених вимог, а тому, відповідно до п. 24 Правил підприємства, установи, організації, посадові особи та громадяни, винні у невиконанні вимог цих Правил, а також у порушенні нормальної роботи ліній електрозв`язку, відшкодовують збитки операторам телекомунікацій і несуть відповідальність згідно із законодавством України.

Отже, відповідачем не спростовано того, що пошкодження кабельної лінії зв`язку сталося не з його вини.

З огляду на вищевикладене, позивачем належними і допустимими доказами доведено обставини, за якими внаслідок протиправної поведінки відповідача, яка полягала у неналежному виконанні робіт, останнім завдано матеріальних збитків позивачу на суму 26701,58 грн. внаслідок пошкодження майна - кабельної лінії зв`язку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про покладення на відповідача обов`язку з відшкодування завданої позивачу шкоди, підстави для відшкодування та розмір якої доведено останнім належними і допустимими доказами.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду належних доказів на спростовування заявлених позовних вимог.

За вказаних обставин у своїй сукупності, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 165, 231, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Козловського Валерія Пантелеймоновича ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії ПАТ "Укртелеком" (вул. Соборна, 10, м. Вінниця, 21050, ) 26701,58 грн - збитків та 1921,00 грн. - витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Копію рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 24 вересня 2020 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2,3 - позивачу (бул. Т. Шевченка, 18, м. Київ, 01601; вул. Соборна, 10, м. Вінниця, 21050)

4 - відповідачу (вул. І.Франка, буд.1, м. Тульчин, Тульчинський район, Вінницька обл., 23600)