ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2020м. ДніпроСправа № 904/2239/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 168 992,48 грн

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про визнання недійсним пунктів договору

Суддя Золотарьова Я.С.

Секретар судового засідання Волювач М.В.

Представники:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): не з`явився.

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): не з`явився.

ПРОЦЕДУРА

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" і просить суд стягнути заборгованість у розмірі 890 074,88 грн, з яких: основний борг у розмірі 721 082,40 грн, пеня у розмірі 126 068,56 грн, 3% річних у розмірі 13 720,94 грн, інфляційні втрати у розмірі 7 570,51 грн, штраф у розмірі 21 632,47 грн та судовий збір.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

05.08.2020 представник відповідача подав відзив на позов та клопотання про зменшення розміру неустойки.

05.08.2020 Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА" та просить суд визнати недійсними пункти 6.11.1, 6.11.2, 6.12 договору № 4247-ПУ-УМТС від 21.03.2017 з моменту укладання договору.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020 прийнято зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання на 02.09.2020.

05.08.2020 представник відповідача (за первісним позовом) подав заяву, в якій зазначає, що ним було частково оплачено суму основного боргу у розмірі 575 508,00 грн. В підтвердження оплати надав платіжні доручення № 1620922 від 03.07.2020 на суму 152 568,00 грн, № 1616045 від 30.06.2020 на суму 122 560,00 грн, № 1642600 від 17.07.2020 на суму 100 380,00 грн, № 1616044 від 30.06.2020 на суму 200 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 закрито провадження у справі за первісним позовом в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" заборгованості у розмірі 575 508,00 грн.

02.09.2020 представник відповідача (за первісним позовом) подав заяву, в якій зазначає, що ним було частково оплачено суму основного боргу у розмірі 65 400,00 грн. В підтвердження оплати надав платіжні доручення № 1681449 від 14.08.2020 на суму 35 344,80 грн, № 1681751 від 14.08.2020 на суму 30 055,20 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 закрито провадження у справі за первісним позовом в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" заборгованості у розмірі 65 400,00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 16.09.2020.

07.09.2020 представник позивача (за первісним позовом) подав відповідь на відзив.

11.09.2020 представник відповідача (за зустрічним позовом) подав відзив на зустрічну позовну заяву.

15.09.2020 представник відповідача (за первісним позовом) подав заяву, в якій зазначає, що ним було оплачено суму основного боргу у розмірі 80 174,40 грн. В підтвердження оплати надав платіжні доручення № 1699776 від 28.08.2020 на суму 76 344,00 грн, № 1698941 від 28.08.2020 на суму 3 830,40 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2020 закрито провадження у справі за первісним позовом в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" заборгованості у розмірі 80 174,40 грн.

Відтак суд розглядає позовні вимоги за первісним позовом у розмірі 168 992,48 грн, з яких: пеня у розмірі 126 068,56 грн, 3% річних у розмірі 13 720,94 грн, інфляційні втрати у розмірі 7 570,51 грн, штраф у розмірі 21 632,47 грн.

У судове засідання 16.09.2020 представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) не з`явився, 15.09.2020 подав заяву, в якій просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника.

У судове засідання 16.09.2020 представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

16.09.2020 розглянуто справу по суті, встановлено обставини справи та досліджено докази, наявні у матеріалах справи.

У судовому засіданні 16.09.2020 оголошено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частини.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача (за первісним позовом), викладена у позові

Позивач (за первісним позовом) вказує на неналежне виконання відповідачем (за первісним позовом) умов договору поставки № 4247-ПУ-УМТС від 21.03.2017. Відповідачем (за первісним позовом) оплачено заборгованість у повному обсязі з прострочкою.

Позивачем (за первісним позовом) за неналежне виконання відповідачем договору поставки нараховано пеню у розмірі 126 068,56 грн, 3% річних у розмірі 13 720,94 грн, інфляційні втрати у розмірі 7 570,51 грн, штраф у розмірі 21 632,47 грн.

Позивач ґрунтує свої вимоги на статтях 525, 526, 546, 549, 551, 610, 625, 629, 691, 692, 712 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача (за первісним позовом), викладена у відзиві

На думку відповідача (за первісним позовом), збитковість вітчизняної енергетики є обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, більше того, може називатися форс-мажорною обставиною та такою, яка об`єктивно не може бути усунена жодною із сторін.

Також, відповідач (за зустрічним позовом) зазначає про те, що під час розгляду справи ним було проведено оплату у сумі 575 508,00 грн.

Позиція відповідача (за первісним позовом), викладена у заяві про зменшення розміру неустойки

Відповідач (за зустрічним позовом) зазначає, що його підприємство видобуває вугілля, яке в подальшому на ТЕСах перетворюється на електроенергію. Наразі триває найбільша криза в енергетиці, оскільки найбільший споживач електроенергії значно скоротив споживання.

Підставою для зменшення розміру неустойки, відповідач (за первісним позовом) вважає кризу у енергетичній сфері, а також те, що під час розгляду спору ним сплачувалась заборгованість.

Позиція позивача (за первісним позовом), викладена у відповіді на відзив

Позивач (за первісним позовом) зазначає, що настання форс-мажорних обставин має бути належним чином засвідчене (підтверджене) відповідно до положень чинного законодавства України.

Відповідачем (за первісним позовом) сертифікату про форс-мажорні обставини не надано. Обставини, на які посилається відповідач (за первісним позовом) жодними належними та допустимими доказами не підтверджено.

Позиція позивача (за зустрічним позовом), викладена у зустрічному позові

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що пункти 6.12 договору № 4247-ПУ-УМТС від 21.03.2017 був помилково прийнятий сторонами, оскільки пункти 6.7 та 6.12 договору мають однакову відповідальність покупця у вигляді подвійної облікової ставки НБУ.

Також, позивач (за зустрічним позов) вказує на те, що сторони у пунктах 6.11.1 та 6.11.2 договору під впливом помилки встановили додатковий вид відповідальності за порушення грошового зобов`язання штраф у розмірі 3% та неустойку у розмірі 0,1% за кожен день прострочки.

Відтак, позивач (за зустрічним позовом) вважає, що пункти 6.11.1, 6.11.2, 6.12 договору не відповідають вимогам Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та суперечить інтересам позивача (за зустрічним позовом) та просить визнати їх недійними.

Позиція відповідача (за зустрічним позовом), викладена у відзиві на зустрічний позов

Відповідач (за зустрічним позовом) зазначає, що у межах одного виду відповідальності може застосовуватись різний вид санкцій.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Також, відповідач (за зустрічним позовом) вказує на те, що чинне законодавство не передбачає такої підстави визнання договору недійсним (його пункти), як укладення договору під впливом помилки.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

21.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА" (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (покупець) було укладено договір поставки № 4247-ПУ-УМТС (арк.с.19).

Відповідно до пункту 1.1 договору, в порядку і на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобов`язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, в асортименті, кількості, у терміни, за ціною і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в цьому договорі і специфікаціях, які є невід`ємними частинами до цього договору.

Згідно пункту 1.2 договору, покупець зобов`язаний прийняти та оплатити продукцію, яка поставляється у власність відповідно до умов цього договору.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в строки, погоджені сторонами у специфікаціях до чинного договору.

Сторонами були підписані специфікації до договору (арк.с.32-36), в яких дійшли згоди щодо асортименту, кількості та ціни товару.

Датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником (пункт 4.7 договору).

На виконання умов договору позивач (за первісним позовом) передав, а відповідач (за первісним позовом) прийняв у власність товар на загальну суму 721 082,40 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними (арк.с.37-41).

Пунктом 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 05.09.2018) передбачено, що розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього договору.

Під час розгляду справи, відповідачем було оплачено поставлений товар у повному обсязі на суму 721 082,40 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 1620922 від 03.07.2020 на суму 152 568,00 грн, № 1616045 від 30.06.2020 на суму 122 560,00 грн, № 1642600 від 17.07.2020 на суму 100 380,00 грн, № 1616044 від 30.06.2020 на суму 200 000,00 грн, № 1681449 від 14.08.2020 на суму 35 344,80 грн, № 1681751 від 14.08.2020 на суму 30 055,20 грн, № 1699776 від 28.08.2020 на суму 76 344,00 грн, № 1698941 від 28.08.2020 на суму 3 830,40 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 закрито провадження у справі за первісним позовом в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" заборгованості у розмірі 575 508,00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 закрито провадження у справі за первісним позовом в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" заборгованості у розмірі 65 400,00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2020 закрито провадження у справі за первісним позовом в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" заборгованості у розмірі 80 174,40 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини поставки товару.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що настали форс-мажорні обставини, оскільки положення Цивільного кодексу України (стаття 167) передбачають випадки звільнення особи, яка порушили зобов`язання, від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Настання форс-мажорних обставин с підставою для звільнення винної особи від відповідальності за невиконання (порушення) свого зобов`язання за договором, контрактом, угодою. Водночас настання форс-мяжорпих обставин мають бути належним чином засвідчене (підтверджене), у відповідності до положень чинного законодавства України та умов договору, оскільки одна сторона договору може вимагати від іншої сплати штрафних санкцій (у випадку неналежного підтвердження або не підтвердь настання форс-мажорних обставин).

Так, пунктом 7.4 договору поставки встановлено, що сторона, яка заявила про настання форс-мажорних обставин, повинна надати відповідний документ компетентного органу України.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем сертифікат про форс-мажорні обставини до матеріалів справи не надано. Відтак, обставини викладені відповідачем, жодними належними та допустимими доказами не підтверджено.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат (за первісним позовом)

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач (за первісним позовом) заявив вимогу про стягнення з відповідача (за первісним позовом) 3% річних у розмірі 13 720,94 грн за період з 01.07.2019 по 21.04.2020 та інфляційних втрат у розмірі 7 570,51 грн за період липень 2019 березень 2020.

Суд, перевіривши наданий позивачем (за первісним позовом) розрахунок, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача (за первісним позовом) щодо стягнення з відповідача (за первісним позовом) 3% річних у розмірі 13 720,94 грн та інфляційних втрат у розмірі 7 570,94 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо суми пені (за первісним позовом)

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем (за первісним позовом) своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, позивачем (за первісним позовом) останньому нараховано пеню у розмірі 69 819,29 грн за період з 04.06.2018 по 22.10.2019.

Відповідно до пункту 6.7 договору, в разі несвоєчасної оплати продукції, покупець на письмову вимогу постачальника. сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції.

Згідно пункту 6.12 договору, в разі несвоєчасної оплати за поставлену продукцію, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 6.11.2 договору, що у випадку несвоєчасної оплати за поставлену продукцію чи оплату порушених погоджених строків, передбачених у договорі або відповідній специфікації, покупець несе, зокрема, у випадку прострочення оплати за поставлену продукцію більше 10 календарних днів покупець, починаючи з 11 календарного дня оплачує неустойку у розмірі 0,1% від вартості неоплаченої продукції або продукції, яка оплачена з порушенням строків, за кожен день прострочки.

З аналізу вищевказаних пунктів договору, суд вбачає таке.

Сторони передбачили нарахування пені пунктами 6.7, 6.11.2 та 6.12. При цьому пункти 6.7 та 6.12 є тотожними за змістом.

Водночас пункт 6.11.2 договору передбачає інший ніж у пунктах 6.7 та 6.12 договору розмір пені, а також інший період нарахування пені.

Тому суд уважає, що сторони не досягли згоди щодо розміру та періоду нарахування пені, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо суми штрафу (за первісним позовом)

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 6.11.1 договору встановлено, що у випадку несвоєчасної оплати за поставлену продукцію чи оплату з порушенням погоджених строків, передбачених у договорі або відповідній специфікації, покупець несе таку відповідальність: у випадку прострочення оплати за поставлену продукцію у межах 10 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 3% від вартості продукції, поставленої по відповідній специфікації.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем (за первісним позовом) своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, позивачем (за первісним позовом) останньому нараховано штраф у розмірі 21 632,47 грн.

Суд перевіривши розрахунок штрафу, зазначає що він є правильним.

Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені та штрафу у разі прострочення сплати поставленого товару, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача (за первісним позовом) щодо нарахування пені та штрафу.

Щодо зменшення розміру неустойки (за первісним позовом)

Відповідач (за первісним позовом) обґрунтовує клопотання про зменшення розміру неустойки тим, що підприємство видобуває вугілля, яке в подальшому на ТЕСах перетворюється на електроенергію. Наразі триває найбільша криза в енергетиці, оскільки найбільший споживач електроенергії значно скоротив споживання.

Також, відповідач (за первісним позовом) вказує на те, що він не чекаючи винесення рішення суду розрахувався з позивачем за поставлений товар.

Позивач (за первісним позовом) проти клопотання відповідача про зменшення неустойки заперечує, вказує на те, що посилання відповідача (за первісним позовом) на його стратегічну та соціальну значимість не є тією обставиною, що надає право на зменшення неустойки.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту наведених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема із розміром збитків кредитора, а також чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) і захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Відповідач (за первісним позовом) є таким самим учасником господарських відносин, як і позивач, та на нього розповсюджуються ті самі норми права, що регулюють спірні правовідносини, а саме щодо відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором, що в даному випадку має місце у цій справі.

У господарських відносинах сторони є рівними, а обставини на які посилається відповідач (за первісним позовом) не є винятковими.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача (за первісним позовом) про зменшення неустойки.

Щодо вимог за зустрічним позовом про розірвання договору

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що пункт 6.12 договору № 4247-ПУ-УМТС від 21.03.2017 був помилково прийнятий сторонами, оскільки пункти 6.7 та 6.12 договору мають однакову відповідальність покупця у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, тому вважає, що пункту 6.12 договору прийнятий сторонами помилково.

Згідно пункту 6.7 договору, у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки оплати від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Відповідно до пункту 6.12 договору, в разі несвоєчасної оплати за поставлену продукцію, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Суд зазначає про те, що включення до договору декількох пунктів однакового змісту не є підставою для визнання їх недійсними, тому в цій частині доводи позивача (за зустрічним позовом) судом відхиляються.

Також, позивач (за зустрічним позов) вказує на те, що сторони у пунктах 6.11.1 та 6.11.2 договору під впливом помилки встановили додатковий вид відповідальності за порушення грошового зобов`язання штраф у розмірі 3% та неустойку у розмірі 0,1% за кожен день прострочки.

Згідно частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відтак, чинним законодавством передбачена можливість у межах одного виду відповідальності застосовувати різні форми штрафних санкцій.

Чинне законодавство не встановлює обмежень щодо одночасного стягнення пені та штрафу, тому доводи позивача про те, що пункт 6.11.1 не відповідає закону та може бути визнаний недійсним відхиляються судом.

Щодо пункту 6.11.2 договору, суд зазначає таке.

Як вже було зазначено судом, сторони передбачили нарахування пені пунктами 6.7, 6.11.2 та 6.12. При цьому пункти 6.7 та 6.12 є тотожними за змістом.

Водночас пункт 6.11.2 договору передбачає інший ніж у пунктах 6.7 та 6.12 договору розмір пені, а також інший період нарахування пені.

Тому суд уважає, що сторони не досягли згоди щодо розміру та періоду нарахування пені, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, а не підставою для визнання недійсним пункту 6.11.2 договору.

Частиною 1 статті 215 Цивільногокодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивачем (за зустрічним позовом) не доведено, що в момент укладення договору сторонами не було додержано вимог, які встановлено частинами 1-3, 5-6 статті 203 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача (за зустрічним позовом) про визнання недійсними пункти 6.11.1, 6.11.2, 6.12 договору № 4247-ПУ-УМТС від 21.03.2017 з моменту укладання договору є необґрунтованою та безпідставною, а тому зустрічний позов не підлягає задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судовий збір позивача (за первісним позовом) у розмірі 2 534,89 грн слід покласти на відповідача (за первісним позовом).

Судовий збір за зустрічним позовом у розмірі 2 102,00 грн слід покласти на позивача (за зустрічним позовом).

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

У задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" про зменшення розміру неустойки відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76; ідентифікаційний код 00178353) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА" (50106, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрозаводська, 37/3; ідентифікаційний код 33355209) 3% річних у розмірі 13 720,94 грн, інфляційні втрати у розмірі 7 570,51 грн, штраф у розмірі 21 632,47 грн та судовий збір у розмірі 643,86 грн.

В іншій частині первісного позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову Приватноого акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП-РУДПРОМАВТОМАТИКА" про визнання недійсними пункти 6.11.1, 6.11.2, 6.12 договору № 4247-ПУ-УМТС від 21.03.2017 з моменту укладання договору відмовити.

Судовий збір за зустрічним позовом у розмірі 2 102,00 грн покласти на позивача за зустрічним позовом.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Оскільки Єдина судова інформаційно-телекомунікаційної система не почала функціонувати, відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи до господарського суду Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 24.09.2020

Суддя Я.С. Золотарьова