ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/128/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Кожухарь Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовні вимоги Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 14, ) в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) (68802, Одеська обл., Ренійський р-н, м. Рені, вул. Дунайська, буд. 188, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Рені-Термінал (68800, Одеська обл., Ренійський р-н, м. Рені, вул. Дунайська, буд. 188-В, )

про стягнення 192274,63 грн., -

за участю представників сторін: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Рені-Термінал про стягнення 192274,63 грн., з яких: 114873 грн. основного боргу, 56129,41 грн. пені, 14663,09 грн. інфляційних втрат та 6609,11 грн. 3% річних.

Позовні вимоги ДП АМПУ в особі Ренійської філії ДП АМПУ обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №30-П-РЕФ-17 від 30.12.2016 на відшкодування витрат за використання електричної енергії.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; призначено розгляд справи на 18.02.2020 о 14:15.

У судовому засіданні 18.02.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст.ст. 202, 216 ГПК України про відкладення судового засідання на 10.03.2020 о 12:30.

24.02.2020 за вх.№4744/20 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із клопотанням про поновлення пропущеного строку. У судовому засіданні 10.03.2020 судом у протокольній формі поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву та залучено його до матеріалів справи. У поданому відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволенні вимог про стягнення 56129,41 грн. пені, 14663,09 грн. інфляційних втрат, 6609,11 грн. 3% річних з огляду на наступне:

- вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Рені-Термінал» пені за невиконання грошових зобов`язань в сумі 56129,41 грн. не відповідають дійсним обставинам справи та не підлягають задоволенню, оскільки пеня може бути стягнута за період з 14.01.2019 по 14.01.2020, але в межах шестимісячного строку по кожному платежу на загальну суму 5063,54 грн. Пеня, нарахована за період з 11.02.2018 по 11.01.2019 стягненню не підлягає;

- індекс інфляції та 3% річних повинні застосовуватись не на загальну суму заборгованості, а на кожний платіж, що являється окремою сумою заборгованості. Отже, сума інфляційних втрат, яка може бути стягнута з відповідача - 9112,76 грн., 3% річних - 4936,88 грн.

06.03.2020 за вх.№6025/20 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданій відповіді на відзив позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне:

- відповідач не заперечує проти стягнення суми основного боргу;

- у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивачем нараховано пеню відповідно до умов договору, а також інфляційні втрати та 3% річних;

- відповідачем не наведено причини поважності пропуску строку на подання відзиву.

У судовому засіданні 10.03.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст.ст. 202, 216 ГПК України про відкладення судового засідання на 18.03.2020 о 14:00. Ухвалою суду від 16.03.2020 у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином судове засідання у справі №916/128/20 призначено на 07.04.2020 о 15:00. Ухвалою суду від 07.04.2020 відкладено розгляд справи на 28.04.2020 об 11:30. Ухвалою суду від 28.04.2020 відкладено розгляд справи на 13.05.2020 о 15:15. Ухвалою суду від 13.05.2020 відкладено розгляд справи на 02.06.2020 о 15:15. У судовому засіданні 02.06.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення розгляду справи на 23.06.2020 об 11:50. У судовому засіданні 23.06.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення розгляду справи на 07.07.2020 о 14:30. Ухвалою суду від 07.07.2020 відкладено розгляд справи на 22.07.2020 о 16:15; зобов`язано сторін надати до суду в строк до 22.07.2020: письмові пояснення щодо наявності/відсутності наміру подавати у даній справі будь-які (у разі наявності - вказати, які саме) процесуальні заяви по суті спору, заяви та/або клопотання; вказати суду відомості щодо можливості/неможливості прийняти участь у судовому засіданні у даній справі, в тому числі в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon"(https://easycon.com.ua/), надати докази наявності або відсутності такої можливості. Ухвалою суду від 22.07.2020 відкладено розгляд справи на 02.09.2020 о 14:45. Ухвалою суду від 02.09.2020 відкладено розгляд справи на 16.09.2020 о 10:20.

Справа №916/128/20 розглядалась судом в період оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, під час якого законодавцем змінювався порядок обчислення процесуальних строків при розгляді господарської справи.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України від 18.06.2020 №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 17.07.2020, процесуальні строки, які були продовжені, зокрема відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У визначений Законом України від 18.06.2020 №731-IX строк (до 06.08.2020 включно) сторони не звернулись до місцевого господарського суду з іншими заявами/клопотаннями, окрім тих, що наявні в матеріалах справи, не повідомили суд про намір вчиняти якісь інші процесуальні дії у даній справі та/або про неможливість вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином.

У судове засідання 16.09.2020 представники сторін не з`явились, 02.09.2020 за вх.№23092/20 до суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі, яке у протокольній формі судом задоволено. Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому господарський суд визнав за можливе розглянути справу у судовому засіданні 16.09.2020.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

30.12.2016 між Державним підприємством Адміністрація морських портів України особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Рені-Термінал (споживач, відповідач) укладений договір №30-П-РЕФ-17 на відшкодування витрат за використання електричної енергії, відповідно до якого постачальник забезпечує електричною енергією споживача для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 196 кВт відповідно до встановлених цим договором умов, а споживач своєчасно здійснює відшкодування витрат за використовування електроенергії та інші послуги, пов`язані з електропостачанням виключно в грошовій формі і виконує інші умови, визначені договором.

Згідно з п.п. 1.2, 1.3 договору відомості про об`єкти, які забезпечуються електричною енергією, представлені в додатку №1. Розмір оплати на відшкодування витрат за користування електричною енергією розраховується виходячи з тарифів на електроенергію, встановлених національною комісією регулювання електроенергетики (НКРЕ) і вартості витрат, пов`язаних з обслуговуванням мереж і підстанцій, від яких живиться споживач, що знаходяться на балансі постачальника. Витрати по обслуговуванню визначаються згідно тарифу на відшкодування витрат на утримання мереж електропостачання - додаток №2 «Наказ №913 від 30.12.2015».

У відповідності до розділу 5 договору розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електроенергії приймається місяць з першого числа по останнє число звітного місяця. Щомісячно в останній день розрахункового місяця споживач надає постачальнику письмовий звіт про використану електроенергію згідно додатку №6 до цього договору. Споживач до 5 числа розрахункового місяця повинен: надати постачальнику заявлений (очікуваний) обсяг споживання електричної енергії на розрахунковий місяць; здійснити оплату на відшкодування витрат за використання електроенергії самостійно авансовим платежем 100% вартості величини очікуваного споживання електроенергії в розрахунковому періоді та вартості витрат, пов`язаних з обслуговуванням мереж і підстанцій. Розмір суми платежу розраховується споживачем самостійно як сума добутків рівнів тарифу на електроенергію відповідного класу на очікуваний обсяг споживання електричної енергії, визначених на поточний розрахунковий період, та вартості витрат, пов`язаних з обслуговуванням мереж і підстанцій на очікуваний обсяг споживання електричної енергії, визначених на поточний розрахунковий період. (Примітка: У разі відсутності інформації про рівень тарифів на розрахунковий період до дня здійснення попередньої оплати, споживач розраховує суму платежу за тарифами, що діють у попередньому розрахунковому періоді). Постачальник здійснює виставлення рахунків за звітний місяць протягом 3-х перших днів місяця наступного за звітний. Споживач одержує у постачальника рахунки для сплати послуг за звітний місяць та два примірника акта виконаних робіт (надання послуг) наступним чином: за поштовою адресою, вказаною в умовах цього договору; безпосередньо уповноваженим представником споживача під підпис у журналі виставлення рахунків. Протягом 10 днів з дати виставлення рахунку споживач самостійно повинен зробити остаточний розрахунок на відшкодування витрат за використання електроенергії, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, оплату нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергією, інші платежі, згідно з умовами цього договору та повернути постачальнику один примірник належним чином оформленого акту виконання робіт (надання послуг). Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним податковим законодавством України. Датою сплати за договором є дата зарахування коштів на банківський розрахунок постачальника. У разі несплати рахунків у встановлений термін, сторони керуються договірними зобов`язаннями, вимогами Правил користування електроенергією в частині припинення подачі електроенергії, а на суму недоплачених послуг, споживачу нараховується пеня у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день порушення терміну оплати.

Відповідно до розділу 10 договору останній набирає чинності з моменту його укладення (підписання) сторонами. Договір діє до 31.12.2017, а частині проведення розрахунків - до повного його виконання. Договір вважається щорічно продовженим, якщо не поступить заяви від однієї із сторін про відмову або перегляд договору або додатків до нього, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

За п.11.5 договору додатки до договору є невід`ємною частиною цього договору.

Додатки до договору №30-П-РЕФ-17 на відшкодування витрат за використання електричної енергії містять відомості про об`єкти, які забезпечуються електричною енергією, наказ про затвердження та введення в дію тарифа на відшкодування витрат на утримання мереж електропостачання, обсяги постачання електричної енергії споживачу, акт розмежування балансової н6алежності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, порядок розрахунків, відомість про використану електроенергію.

Додатковою угодою №1 від 15.01.2017 до договору №30-П-РЕФ-17 на відшкодування витрат за використання електричної енергії від 30.12.2016 сторонами погоджено:

- внести зміни до п.1.1 розділу 1 наступного змісту: « 1.1. Постачальник забезпечує електричною енергією споживача для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 450 кВт відповідно до встановлених цим договором умов, а споживач своєчасно здійснює відшкодування витрат за використовування електроенергії та інші послуги, пов`язані з електропостачанням виключно в грошовій формі і виконує інші умови, визначені договором»;

- внести зміни до п.1.3 розділу 3 наступного змісту: « 1.3. Розмір оплати на відшкодування витрат за користування електричною енергією розраховується виходячи з тарифів на електроенергію, встановлених національною комісією регулювання електроенергетики (НКРЕ) і вартості витрат, пов`язаних з обслуговуванням мереж і підстанцій, від яких живиться споживач, що знаходяться на балансі постачальника. Витрати по обслуговуванню визначаються згідно тарифу на відшкодування витрат на утримання мереж електропостачання - додаток №2 «Наказ №693 від 22.11.2016».

Додатковою угодою №3 від 22.04.2018 до договору №30-П-РЕФ-17 на відшкодування витрат за використання електричної енергії від 30.12.2016 сторонами погоджено п.1.3 розділу 3 читати в наступній редакції: « 1.3. Розмір оплати на відшкодування витрат за користування електричною енергією розраховується, виходячи з тарифів на електроенергію, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг електроенергетики (НКРЕКП) і вартості витрат на утримання мереж електропостачання визначаються згідно місцевих тарифів РФ ДП «АМПУ». Тариф на відшкодування витрат на утримання мереж електропостачання складає 0,8020 грн/кВт без ПДВ (Наказ РФ ДП «АМПУ» №778 від 11.12.2017)».

Додатковою угодою №4 від 16.04.2019 до договору №30-П-РЕФ-17 на відшкодування витрат за використання електричної енергії від 30.12.2016 розділ 1 викладено у новій редакції:

« 1.1. Власник мереж забезпечує електричною енергією споживача для потреб електроустановок споживача відповідно до встановлених цим договором умов, а споживач своєчасно здійснює відшкодування витрат за використання електроенергії та інші послуги, пов`язані з електропостачанням виключно в грошовій формі і виконує інші умови, визначені договором.

1.2. Відомості про об`єкти, які забезпечуються електричною енергією представлені в додатку №1.

1.3. Розмір оплати на відшкодування витрат за використання електричної енергії визначається відповідно до ціни (тарифу), за якими власник мереж отримував електричну енергію від постачальника, у звітному місяці.

1.4. Розмір оплати на відшкодування витрат на розподіл електричної енергії визначається відповідно до ціни (тарифу), за якими власнику мереж надавалися послуги з розподілу електричної енергії у звітному місяці.

1.5. Відшкодування витрат на утримання мереж електропостачання визначаються на підставі місцевих тарифів Ренійської філії ДП «АМПУ», затверджених наказами №754/21 від 13.11.2018; №39/21 від 04.04.2019 та №46/21 від 12.04.2019».

Враховуючи укладення між сторонами вищевказаного договору, між ними виникли зобов`язальні відносини, за якими позивач зобов`язався надати відповідачу відповідні послуги, а відповідач в свою чергу зобов`язався оплатити надані послуги в повному обсязі відповідно до умов зазначеного договору.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного між сторонами договору позивачем надані відповідачу послуги за договором, що підтверджується актами виконання робіт (наданих послуг) від 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018, 31.05.2018, 30.06.2018, 31.07.2018, 31.08.2018, 30.09.2018, 31.10.2018, 30.11.2018, 31.12.2018, 30.01.2019, 28.02.2019, 31.03.2019, 30.04.2019.

Позивачем виставлено відповідачу відповідні рахунки на оплату наданих послуг, а саме: №э9 від 31.01.2018 на суму 18224,81 грн., №э30 від 28.02.2018 від на суму 18484,52 грн., №э44 від 31.03.2018 на суму 14346,74 грн., №э61 від 30.04.2018 на суму 6050,38 грн., №э83 від 31.05.2018 на суму 1728,68 грн., №э102 від 30.06.2018 на суму 2593,02 грн., №э123 від 31.07.2018 на суму 2595,58 грн., №э147 від 31.08.2018 на суму 3028,18 грн., №э171 від 30.09.2018 на суму 2162,98 грн., №э192 від 31.10.2018 на суму 1295,76 грн., №э214 від 30.11.2018 на суму 4319,18 грн., №э236 від 31.12.2018 на суму 11229,86 грн., №э9 від 31.01.2019 на суму 13852,09 грн., №э30 від 28.02.2019 на суму 9914,82 грн., №э47 від 31.03.2019 на суму 3640,82 грн., №э68 від 30.04.2019 на суму 1405,58 грн.

Ренійською філією ДП «АМПУ» на адресу відповідача були направлені претензії з вимогою оплати заборгованості №21-1-22/634 від 28.02.2018, №21-1-22/894 від 02.04.2018, №21-01-01/22-1140 від 27.04.2018, №21-01-01/22-1403 від 31.05.2018, №21-01-01/22-1613 від 27.06.2018, №21-01-01/22-1880 від 31.07.2018, 21-01-01/22416 від 29.08.2018, №21-01-01/22-2347/961 від 02.10.2018, №3040/21-03-04 від 01.11.2018, №181/21-03-04/вих/21 від 29.11.2018, №41/21-03-04/вих/21 від 09.01.2019, №173/31-03-04/вих./21 від 30.01.2019, №311/21-03-04/вих./21 від 04.03.2019, №459/21-03-04/вих/21 від 01.04.2019, №667/21-03-04/вих/21 від 07.05.2019, №750/21-0304/вих/21 від 30.05.2019.

Відповідач надані позивачем послуги не оплатив, що і зумовило звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також враховуючи, що факт наявності у відповідача 114873 грн. основного боргу перед позивачем за договором №30-П-РЕФ-17 на відшкодування витрат за використання електричної енергії від 30.12.2016 підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення вказаної суми.

Щодо заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сплата відповідачем пені передбачена п.5.8 укладеного між сторонами договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи факт прострочення оплати відповідачем боргу за надані послуги, перевіривши розрахунки позивача та контррозрахунки відповідача в додатку до відзиву на позов, господарський суд дійшов висновку про доведеність позивачем, підставність та необхідність часткового задоволення заявлених ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії ДП Адміністрація морських портів України позовних вимог в частині пені, 3% річних та інфляційних втрат на суми 5063,54 грн. пені, 4936,88 грн. 3% річних та 9112,76 грн. інфляційних втрат, що відповідає розрахункам відповідача. При цьому судом приймаються до уваги доводи відповідача, що вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Рені-Термінал» пені за невиконання грошових зобов`язань в сумі 56129,41 грн. не відповідають дійсним обставинам справи та не підлягають задоволенню, оскільки пеня може бути стягнута за період з 14.01.2019 по 14.01.2020, але в межах шестимісячного строку по кожному платежу, так само як індекс інфляції та 3% річних повинні застосовуватись не на загальну суму заборгованості, а на кожний платіж, що є окремою сумою заборгованості.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Іншого сторонами не доведено.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на обох сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241, 247-250 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Рені-Термінал (68800, Одеська обл., Ренійський р-н, м. Рені, вул. Дунайська, буд. 188-В, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 14, ) в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ренійського морського порту) (68802, Одеська обл., Ренійський р-н, м. Рені, вул. Дунайська, буд. 188, ) 114873 /сто чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят три/ грн. основного боргу, 5063 /п`ять тисяч шістдесят три/ грн. 54 коп. пені, 4936 /чотири тисячі дев`ятсот тридцять шість/ грн. 88 коп. 3% річних та 9112 /дев`ять тисяч сто дванадцять/ грн. 76 коп. інфляційних втрат та 2009 /дві тисячі дев`ять/ грн 79 коп. судового збору.

3.В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повний текст складено 21 вересня 2020 р.

Суддя Ю.С. Бездоля