СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2020 р. Справа № 913/255/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В. , суддя Шевель О.В.

за участі секретаря судового засідання Ярітенко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (вх. №1763Л) на рішення господарського суду Луганської області від 30.06.2020 (рішення ухвалено суддею Фоновою О.С. 30.06.2020 у приміщені господарського суду Луганської області, повний текст рішення складено та підписано 30.06.2020) у справі №913/255/20

за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», Луганська область, м. Сєвєродонецьк

про стягнення 91070,15 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Луганської області від 30.06.2020 у справі №913/255/20 позов задоволено повністю; стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» борг в сумі 77578,38 грн., пеню в сумі 6167,88 грн., штраф в сумі 2962,08 грн., інфляційні втрати в сумі 2324,27 грн., 3% річних в сумі 2037,54 грн., судовий збір у сумі 2102,00 грн.

АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 30.06.2020 у справі №913/255/20 та ухвалити нове рішення. Також заявник апеляційної скарги просить вирішити питання щодо розподілу судового збору.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач, зокрема, зазначає, що суд першої інстанції під час прийняття рішення не врахував виняткові обставини, які унеможливлюють виконання зобов`язання зі сплати заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості № 14/12-174 від 28.05.2012, оскільки, внаслідок дії негативних факторів та обставин, пов`язаних із проведенням на території Луганської області антитерористичної операції та на які АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» не може вплинути, має місце неспроможність підприємства здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток з квітня 2014, а також виконувати поточні (договірні) та інші вже існуючі зобов`язання. Крім того, на непідконтрольній території Луганської області залишилася значна кількість споживачів та боржників АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», що зумовлює спадання обсягів споживання природного газу, а також нездійснення ними оплати за поставлений природний газ.

Неможливість проведення на непідконтрольній території банківських операцій прямим чином впливає на збільшення дебіторської заборгованості споживачів за спожитий газ, що, у свою чергу, суттєво впливає на фінансовий стан АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз». Крім того, за твердженням відповідача, надмірний фінансовий тиск на нього може призвести до часткового або повного припинення провадження господарської діяльності, створить загрозу зриву підготовки до наступного опалювального сезону, без теплової енергії залишиться вся підконтрольна територія Луганської області.

Також заявник апеляційної скарги зазначив, що він не може виконувати свої податкові зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску, що загрожує застосуванню до підприємства штрафних санкцій з боку органів фіскальної служби, а працівникам підприємства несплати лікарняних, позбавлення субсидій, ненадання допомоги по безробіттю та пенсій.

З урахуванням вказаного, відповідач з посиланням на тяжкий фінансовий стан, вважає що це є істотними обставинами для максимального зменшення розміру пені та штрафу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» на рішення господарського суду Луганської області від 30.06.2020 у справі №913/255/20; запропоновано відповідачу уточнити вимоги апеляційної скарги щодо ухвалення якого саме нового рішення він клопоче перед судом апеляційної інстанції; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 5 днів з дня вручення даної ухвали; попереджено сторони, що апеляційна скарга на рішення господарського суду Луганської області від 30.06.2020 у справі №913/255/20 буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.

07.08.2020 від АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» надійшло уточнення апеляційної скарги на рішення господарського суду Луганської області від 30.06.2020 у справі №913/255/20, в якому відповідач просить рішення господарського суду Луганської області від 30.06.2020 у справі №913/255/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким максимально зменшити розмір пені та штрафу, нарахованих на підставі договору №14/12-174 від 28.05.2012 у сумі 9129,96 грн. Також заявник апеляційної скарги просить вирішити питання щодо розподілу судового збору (вх.№7398).

07.08.2020 від Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» без задоволення, а рішення без змін (вх.№7382).

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2020 у зв`язку з відпусткою судді Мартюхіної Н.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В., суддя Шевель О.В.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

28.05.2012 між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (кредитор) та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (боржник) укладено договорів про реструктуризацію заборгованості № 14/12-174 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу (далі - реструктуризація), що виникла у боржника перед кредитором за договором поставки природного газу від 31.12.2009 № 06/09-2391 (далі договір поставки природного газу).

Згідно п. 2.1 договору загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації відповідно до п. 1.1 цього договору складає 846310,45 грн. станом на 31.03.2012, що підтверджується актом звірення розрахунків.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що боржник зобов`язується сплатити у повному обсязі суму основного боргу, вказану в п. 2.1 цього договору, шляхом сплати зобов`язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості, зазначеного у цьому пункті. Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з графіком повинні надходити від боржника на рахунок кредитора у сумі, визначеній цим графіком, не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню, відповідно наведеному графіку погашення заборгованості.

Відповідно до положень п. 2.5 договору, у випадку, якщо у боржника існує прострочення оплати щомісячних платежів за попередні місяці, кредитор зараховує кошти, що надійшли від боржника як погашення заборгованості за простроченими платежами попередніх місяців незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

За невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України (п. 3.1 договору).

За прострочення виконання зобов`язань, зазначених у п.2.2 договору, боржник зобов`язується сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% від суми простроченого платежу. Боржник зобов`язується відшкодувати кредитору збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань щодо погашення заборгованості відповідно до порядку, встановленим п. 2.2 договору (п.п.3.4, 3.5 договору).

Пунктом 5.1 договору сторони визначили, що цей договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками, та діє до 30.04.2032, а в частині зобов`язання за договором до їх повного виконання.

Позивач зазначає. що Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» періодичні платежі здійснювались несвоєчасно, внаслідок чого утворилось прострочення за період з червня 2018 року по березень 2020 року, у зв`язку з чим він звернувся з позовом про стягнення з відповідача на свою користь основного боргу у сумі 77578,38 грн., пені за прострочення платежів з жовтня 2018 по лютий 2020 у сумі 6167,88 грн., штрафу за прострочення платежів у сумі 2962,08 грн., 3% річних у сумі 2037,54 грн., та інфляційні втрати у сумі 2324,27 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення від 30.06.2020, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат є законними, обґрунтованими та доведеними належним чином. Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, господарський суд виходив з того, що триваюче невиконання АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» своїх зобов`язань, невизначений стан, у якому перебуває позивач з 2012 року у зв`язку із таким тривалим невиконанням та заявлену до стягнення суму штрафу не можна вважати надмірно великою порівняно із сумою основної заборгованості.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, апеляційний господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що доводи та вимоги апеляційної скарги зводяться до оскарження відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання про зменшення суми пені та штрафу у розмірі 9129,96 грн., колегія суддів переглядає справу у вказаних межах.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 627, 629 ЦК України).

Відповідно до п. 3.4 договору за прострочення виконання зобов`язань, вказаних у п. 2.2 цього договору, боржник зобов`язується сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За приписами статей 611, 612 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ЦК України).

Згідно матеріалів справи, відповідач на підставі статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України заявляв клопотання, у якому просив суд першої інстанції максимально зменшити розмір штрафних санкцій, нарахованих на підставі договору про реструктуризацію заборгованості №14/12-174 від 28.05.2012.

В обґрунтування клопотання АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» посилалось зокрема, на те, що воно знаходиться у вкрай тяжкому фінансовому стані та критично потребує послаблення фінансового тиску. Внаслідок дії негативних факторів, пов`язаних із проведенням на території Луганської області антитерористичної операції, має місце неспроможність підприємства здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток, а також виконувати поточні та інші вже існуючі зобов`язання. Крім того, відповідач у клопотанні звертав увагу на те, що за результатами діяльності за 2019 рік та на 31.03.2020 року воно є збитковим, що підтверджується балансом (звітом про фінансові стан) станом на 31.12.2019; звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2019 рік; звітом про рух грошових коштів (за прямим методом) за 2019 рік; звітом про власний капітал за 2019 рік, балансом (звітом про фінансові стан) станом на 31.03.2020 року.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України, ст. 233 ГК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад господарського судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених вище норм, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Відповідно до статті 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

Як вже зазначалось, заборгованість відповідача виникла на підставі договору про реструктуризацію заборгованості, яким розстрочено погашення заборгованості у вигляді основного боргу що виникла у божника перед кредитором за договором поставки природного газу від 31.12.2009 №06/09-2391, загальна сума заборгованості за яким станом на 31.03.2012 складала 846310,45 грн. Тобто в даному випадку відповідач прострочив оплату платежів (згідно графіку) вже існуючої станом на 2012 рік заборгованості.

За період з червня 2018 по березень 2020 в АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» внаслідок несвоєчасного здійснення періодичних платежів за договором реструктуризації заборгованості №14/12-174 від 28.05.2012 виникла заборгованість перед Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» згідно з графіком погашення у сумі 77578,38 грн. При цьому позивачем нараховано пеню у розмірі 6167,88 грн. та штраф за прострочення платежів у сумі 2962,08 грн., що не є надмірним великим розміром порівняно з сумою основного боргу. Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували намір відповідача вжити заходи, направлені на погашення заборгованості перед позивачем (зокрема, стягнення дебіторської заборгованості).

Колегія суддів зазначає, що приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд повинен виходити з того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Слід також враховувати, що сторони укладаючи договір погодили усі його істотні умови, в тому числі ціну, порядок розрахунків, відтак відповідач прийнявши на себе зобов`язання за договором погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань. Крім того, необхідно врахувати, що спір у цій справі виник саме з вини відповідача у зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідних платежів.

В свою чергу зменшення розміру пені та штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне виконання умов договору, та може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності, що призведе до порушення балансу інтересів сторін.

З огляду на відсутність доказів виконання відповідачем грошових зобов`язань перед позивачем та незначну суму штрафних санкцій, колегія суддів погоджується із висновком суду першої щодо відсутності підстав для зменшення розміру пені.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Луганської області від 30.06.2020 у справі №913/255/20 - без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 30.06.2020 у справі №913/255/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.09.2020

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.В. Лакіза

Суддя О.В. Шевель