ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2020 р. Справа №914/2145/19

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуючий), Бойко С.М., Дубник О.П.

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Софро» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 28 жовтня 2019 року (суддя Горецька З.В.) про відмову у відкритті провадження у справі №914/2145/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Софро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірона» про стягнення боргу в розмірі 24 587,13 євро, що в еквіваленті становить 672 212,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Софро" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірона» про стягнення боргу в розмірі 24 587,13 євро, що в еквіваленті становить 672 212,13 грн за неналежне виконання зобов`язань за контрактом №6 на поставку товарів від 28 вересня 2018 року.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 28 жовтня 2019 року у справі №914/2145/19 відмовив у відкритті провадження у справі.

Підставою відмови у відкритті провадження у справі суд першої інстанції назвав пункт перший частини першої статті 175 ГПК України (заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України з тих підстав, що сторони у пункті 8.2 контракту №6 на поставку товарів від 28 вересня 2018 року узгодили підсудність спорів, зазначивши третейське застереження щодо вирішення спорів арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України,

Суд вказав, що в Україні діє Постійно діючий третейський суд при Торгово-промисловій палаті України утворений рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 22 вересня 2004 року № 52 (1) на підставі Закону України «Про третейські суди» і зареєстрований Міністерством юстиції України 08 листопада 2004 року. Порядок відкриття третейського провадження, формування третейського суду та третейського розгляду визначається Регламентом Постійно діючого третейського суду і роз`яснив позивачу, що враховуючи предмет спору та третейське застереження, справа підсудна Постійно діючому третейському суду при Торгово-промисловій палаті України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Софро» подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 28 жовтня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі №914/2145/19, а справу передати на розгляд до Господарського суду Львівської області.

Вважає, що ухвала прийнята з порушенням частини 2 статті 124 Конституції України, норм процесуального права, зокрема, статей 3, 4, 22, 175, 366 ГПК України. Суд не мав законних підстав для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки:

- спірні правовідносини виникли на підставі контракту поставки товарів № 6 від 28 вересня 2018 року при виконанні правочину у господарській діяльності між юридичними особами. Поставка товарів позивачем здійснюється відповідачем на умовах FCA (смт. Жвирка, Львівської області, Україна) згідно «Інкотермс 2010» (п. 2.1 контракту), тому такий спір предметно та суб`єктно підсудний господарським судам;

- суд не урахував правової позиції Конституційного Суду України викладеної у постанові від 09.07.2002 №15-рп/2002 та правових позицій Верховного Суду України викладених у постановах від 17.10.2017 у справі №910/8318/16, від 28.08.2018 у справі №909/493/16, від 26.02.2019 у справі №910/17031/17, від 01.04.2019 у справі №910/4272/18;

- право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами;

- третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав. У сторін існує виключно правова можливість, а не обов`язок звертатися до третейського суду;

- суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі надав оцінку доводам позивача, проаналізував умови договору про арбітражне застереження, тобто вийшов за межі встановлення обставин, які встановлюються при таких процесуальних діях як відкриття провадження чи відмова у відкритті провадженні та перейшов до встановлення обставин справи.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 10 лютого 2020 року призначив розгляд справи №914/2145/19 на 28 травня 2020 року о 10:00 год у приміщенні Західного апеляційного господарського, зал судового засідання №6. У разі, якщо ця ухвала (повідомлення) не буде вручена своєчасно, суд розгляне справу у наступному судовому засіданні, яке відбудеться 09 липня 2020 року о 10:00 год. Суд надіслав копію ухвали від 10 лютого 2020 року учасникам справи з повідомленням про вручення. При цьому відповідачу суд надіслав копію ухвали від 10 лютого 2020 року відповідно до вимог статей 367, 368 ГПК України, Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965 р.), яка імплементована в національне законодавство Законом України від 19.10.2000р. №2052-III і набрала чинності для України з 26.11.2000р. ( далі - Конвенція).

До Західного апеляційного господарського суду не надійшло доказів про те, що ухвала від 10 лютого 2020 року (повідомлення) була вручена відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Мірона» відповідно до положень Конвенції, хоча з дати направлення документа сплинуло більше шести місяців.

Тому суд ухвалює поновити провадження у справі і розглядати апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Софро» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 28 жовтня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі №914/2145/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Софро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірона» про стягнення боргу.

За приписами частини першої статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи і вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала Господарського суду Львівської області від 28 жовтня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі №914/2145/19 на підставі пункту першого частини першої статті 175 ГПК України (заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України з тих підстав, що сторони у пункті 8.2 контракту №6 на поставку товарів від 28 вересня 2018 року узгодили підсудність спорів, зазначивши третейське застереження щодо вирішення спорів арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України,

Суд вказав, що в Україні діє Постійно діючий третейський суд при Торгово-промисловій палаті України утворений рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 22 вересня 2004 року № 52 (1) на підставі Закону України «Про третейські суди» і зареєстрований Міністерством юстиції України 08 листопада 2004 року. Порядок відкриття третейського провадження, формування третейського суду та третейського розгляду визначається Регламентом Постійно діючого третейського суду і роз`яснив позивачу, що враховуючи предмет спору та третейське застереження, справа підсудна Постійно діючому третейському суду при Торгово-промисловій палаті України.

Такий висновок суду першої інстанції не грунтується на законі.

Як видно із змісту позову, спірні правовідносини виникли на підставі контракту № 6 на поставку товарів, укладеного 28 вересня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Софро" (смт. Жвирка, Сокальський район, Львівська область, України) з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мірона» (Франкфурт-на-Майні, Німеччина), що є нерезидентом, юридичною особою за законодавством Німеччини.

Відповідно до п.8.2 контракту у разі неможливості вирішення спорів шляхом переговорів, такі вирішуються шляхом передачі його на розгляд в Арбітражний суд Торгово-Промислової палати України із застосуванням українського права.

Згідно зі статтею 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Частинами першою, другою статті 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

За приписами статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка зі сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу цього спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Укладення сторонами після відкриття провадження угоди про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду є підставою для закриття провадження у справі (п.5 ч.1 ст.231 ГПК України).

За приписами пункту і частини першої статті 175 ГПК України суд відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. (ч.6 ст. 175 ГПК України).

Згідно з частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, у разі укладення сторонами угоди про передачу цього спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, процесуальні дії суду визначено пунктом 7 частини першої статті 226 ГПК України, пунктом 5 частини першої статті 231 ГПК України (залежно від того, до чи після відкриття провадження у справі укладена така угода).

Наявність угоди про передачу цього спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу не може бути підставою для висновку про те, що заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Ураховуючи викладене, помилковим є висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження з тієї підстави, що заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки сторони у пункті 8.2 контракту № 6 на поставку товарів від 28 вересня 2018 року узгодили підсудність спорів, зазначивши третейське застереження щодо вирішення спорів арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України.

Помилковим є й роз`яснення у мотивувальній частині оскарженої ухвали про підсудність спору Постійно діючому третейському суду при Торгово-промисловій палаті України.

Адже приписи частини 6 статті 175 ГПК України передбачають суд, встановлений законом - орган судової влади, юрисдикцію якого визначено процесуальним законом.

Третейський суд чи Міжнародний комерційний арбітраж не є органами судової влади.

За приписами статті 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвала Господарського суду Львівської області від 28 жовтня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі №914/2145/19 постановлена з порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування.

Керуючись, ст. 269, 270, 271, 280, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Софро» задовольнити. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 28 жовтня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі №914/2145/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Софро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірона» про стягнення боргу в розмірі 24 587,13 євро, що в еквіваленті становить 672 212,13 грн скасувати.

Справу №914/2145/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Софро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірона» про стягнення боргу в розмірі 24 587,13 євро, що в еквіваленті становить 672 212,13 грн направити Господарському суду Львівської області для розгляду відповідно до Глави 2 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2020 року.

Головуючий-суддя В.М.Гриців

Суддя С.М. Бойко

Суддя О.П. Дубник