ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1624/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Будівельників України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мас Енерджі", Київська обл., Фастівський р-н., с. Ярошівка

про стягнення 173745,44 грн.

Суддя Рябцева О.О.

Секретар судового засідання Мамчур А.О.

За участю представників:

від позивача: Карпінський С.В. (дов. від 12.11.2019 р.);

від відповідача: Зубрицька І.М. (дов. від 01.06.2020 р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Будівельників України" (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мас Енерджі" (відповідач) про стягнення 173745,44 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не в повному обсязі виконано зобов`язання за договором поставки № 2609/17-1756 від 26.09.2017 р., укладеним між позивачем та відповідачем, з поставки товару, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути 173745,44 грн. суми попередньої оплати за товар, посилаючись на ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.06.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; судове засідання призначено на 01.07.2020 р.

15.07.2020 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що, крім зазначених позивачем у позові видаткових накладних, ним на виконання умов договору ще було поставлено товар за накладними № 4 від 03.10.2017 р. на суму 227601,69 грн., № 29 від 12.10.2017 р. на суму 99269,68 грн., № 30 від 13.10.2017 р. на суму 222166,85 грн., отримання за якими позивач заперечує. Відповідач стверджує, що він поставив товар на загальну суму 2313157,32 грн., натомість позивач, ухиляючись від визнання факту поставки товару за вказаними накладними, не визнає наявний боргу розмірі 425292,78 грн., стверджує про переплату за отриманий товар в сумі 173745,44 грн. Відповідач у відзиві вказує, що ним до відзиву додані копії вказаних накладних. Також відповідач зазначає, що, крім того, підписання видаткових накладних здійснювалося ще шляхом обміну відповідних документів через електронну пошту, скріплених печаткою і факсимільним підписом позивача та відповідача, з подальшим обміном оригіналів. Відповідач також посилається на те, що на підставі оформлених відповідачем видаткових накладних були також складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 3 від 27.09.2017 р. на загальну суму 126099,75 грн.; № 5 від 29.09.2017 р. на загальну суму 712530,00 грн., № 5 від 07.10.2017 р. на загальну суму 563881,41 грн., № 7 від 09.10.2017 р. на загальну суму 251865,10 грн., № 8 від 10.10.2017 р. на загальну суму 338109,74 грн., № 11 від 12.10.2017 р. на загальну суму 99269,68 грн., № 12 від 13.10.2017 р. на загальну суму 222166,85 грн. Дані щодо асортименту, кількості та ціни товару, що був поставлений згідно з переліченої первинної документації, є тотожними із даними вказаними в податкових накладних. Відповідач вважає, що даний факт також підтверджує позивач, надіславши лист на електронну адресу відповідача від 30.01.2018 р., про розблокування зазначених вище податкових накладних.

15.07.2020 р. до господарського суду Київської області надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому відповідач просить зупинити провадження у справі на строк до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні. Клопотання мотивовано тим, що на даний час співробітниками Шевченківського Головного управління Національної поліції міста Києва проводиться досудове розслідування та слідчі (розшукові) дії.

Клопотання про зупинення провадження у справі судом не задоволено з огляду на те, що умовою для зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України є об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається судом, проте відповідач просить зупинити провадження у даній справі до прийняття рішення у кримінальному провадженні № 0005317, яке на даний час знаходиться на стадії досудового розслідування, а відтак до судового розгляду не передано.

20.07.2020 р. засобами електронного зв`язку до господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач вважає доводи відповідача, викладені у відзиві, безпідставними та необґрунтованими, оскільки вони не спростовують доводів, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 11.08.2020 р. представником відповідача подано заперечення, в яких він стверджує, що позивач не має правових підстав вимагати повернення суми попередньої плати, посилаючись на ч. 2 ст. 693 ЦК України, оскільки сторони не погоджували такий порядок оплати у договорі.

У судових засіданнях 16.07.2020 р., 30.07.2020 р. та 11.08.2020 р. судом оголошувались перерви до 30.07.2020 р., 11.08.2020 р. та 10.09.2020 р. відповідно.

Представник позивача у судових засіданнях 01.07.2020 р., 16.07.2020 р., 30.07.2020 р., 11.08.2020 р. та 10.09.2020 р. позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 01.07.2020 р. не з`явився, а у судових засіданнях 16.07.2020 р., 30.07.2020 р. 11.08.2020 р. та 10.09.2020 р. проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

26.09.2017 р. між ТОВ «Мас Енерджі» (постачальник) та ТОВ «Альянс Будівельників України» (покупець) був укладений договір поставки № 2609/17-1756, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставляти покупцю, а покупець приймати та оплачувати будівельні матеріали. Вид, одиниця виміру, ціна, умови та строки поставки яких визначені сторонами у специфікаціях та/або видаткових накладних, що мають силу специфікацій, які є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 Договору поставка готової продукції/товару здійснюється на підставі письмових або усних замовлень покупця. Строки поставки визначаються замовленням покупця. Поставка готової продукції/товару здійснюється постачальником окремими партіями, автомобільним транспортом на адресу та на умовах визначених в заявці. Базис поставки визначається договором та/або в заявках покупця.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що оплата готової продукції/товару здійснюється на другий банківський день після дати фактичного відвантаження постачальником готової продукції/товару покупцю за відповідними ТТН, тощо. Факт приймання-передачі готової продукції/товару підтверджується підписами представників сторін на товарно-транспортних накладних або видаткових накладних.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідачем було поставлено позивачу товар за договором поставки № 2609/17-1756 на суму 1714119,10 грн.

Факт поставки товару на вказану суму встановлений постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 р., яка набрала законної сили, у справі № 910/896/19 за позовом ТОВ «Мас Енерджі» до ТОВ «Альянс Будівельників України» про стягнення 512682,08 грн., з яких 425292,78 грн. заборгованості за договором поставки № 2609/17-1756, яка розглядалася господарським судом міста Києва.

Поставка товару на суму 1714119,10 грн. відбулася за видатковими накладними № 3 від 27.09.2017, № 5 від 04.10.2017, № 19 від 06.10.2017, № 21 від 07.10.2017, № 25 від 09.10.2017, № 26 від 10.10.2017.

Позивачем було оплачено поставлений на підставі Договору товар на загальну суму 1887864,54 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 11251 від 28.09.2017, № 11273 від 29.09.2017, № 11455 від 10.10.2017, № 11509 від 12.10.2017, № 11791 від 27.10.2017, № 13397 від 27.02.2018, № 13426 від 01.03.2018 та № 14018 від 20.04.2018.

Факт сплати товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» товариству з обмеженою відповідальністю «Мас Енерджі» коштів на загальну суму 1887864,54 грн. також встановлений постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 р., яка набрала законної сили, у справі № 910/896/19.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що розмір сплачених ним на користь відповідача коштів та вартість поставленого відповідачем товару уже встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили. Як на правову підставу позову позивач посилається на ч. 2 ст. 693 ЦК України, відповідно до якої якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Проте, суд вважає доводи позивача помилковими з огляду на наступне.

Як вже зазначалося, господарським судом м. Києва розглядалася справа № 910/896/19 за позовом ТОВ «Мас Енерджі» до ТОВ «Альянс Будівельників України» про стягнення 512682,08 грн., з яких 425292,78 грн. заборгованості за договором поставки № 2609/17-1756, 62850,16 грн. пені, 13906,82 грн. 3% річних та 10632,32 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду м. Києва від 11.04.2019 р. у справі № 910/896/19 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мас Енерджі» задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мас Енерджі» заборгованість у розмірі 425292 грн. 78 коп., пеню у розмірі 62850 грн. 16 коп., 3% річних у розмірі 13906 грн. 82 коп., інфляційні у розмірі 10632 грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі 7690 грн. 23 коп.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі № 910/896/19 задоволено; Рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі № 910/896/19 скасовано; прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову - відмовлено.

Вказана постанова є такою, що набрала законної сили.

Скасовуючи рішення суду, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зауважила: « … в матеріалах справи наявна копія видаткової накладної № 4 від 03.10.2017, з якої візуально можна зробити висновок, що вказаний документ зроблений шляхом співставлення верхньої частини одного документу із нижньою частиною іншого документу, на якій містяться підписи та частково відтиск печатки сторін. Оригіналу видаткової накладної позивачем не надано. Такі висновки також можна зробити до зазначених вище видаткових накладних № 29 від 12.10.2017 та № 30 від 13.10.2017.

Крім того, видаткова накладна №4 від 03.10.2017 подана позивачем з порушенням вимог ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, тобто у незасвідченій належним чином копії. Відтак, суд апеляційної інстанції, за відсутності оригіналів видаткових накладних № 4 від 03.10.2017, № 29 від 12.10.2017 та № 30 від 13.10.2017 не бере вказані докази до уваги.».

Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено факт здійснення поставки за видатковими накладними № 4 від 03.10.2017, № 29 від 12.10.2017 та № 30 від 13.10.2017 на загальну суму 599038,22 грн., з чим помилково погодився суд першої інстанції. Судова колегія вважає доведеним факт поставки позивачем товару лише на суму 1714119,10 грн. Водночас, як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачем сплачено поставлений товар на суму 1887864,54 грн., тобто на суму більшу, ніж було поставлено позивачем. За таких обставин, колегія апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що у відповідача наявна заборгованість за договором поставки № 2609/17-1756.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, з постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 р. вбачається, що нею встановлений факт поставки товару на суму 1714119,10 грн., тобто та обставина, що на вказану суму товар був поставлений, не має доказуватися при розгляді даної справи.

Так само відповідно до приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України не має доказуватися при розгляді даної справи і та обставини, що товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» сплачено за товар 1887864,54 грн.

При цьому, з постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 р. не вбачається, що нею встановлена та обставина, що товар був поставлений лише на суму 1714119,10 грн., оскільки постановою було відмовлено у позові не у зв`язку з встановленням обставини поставки товару на загальну суму 1714119,10 грн., а у зв`язку з тим, що позивачем не доведено факт здійснення поставки за видатковими накладними № 4 від 03.10.2017, № 29 від 12.10.2017 та № 30 від 13.10.2017 на загальну суму 599038,22 грн., та вказано, що суд першої інстанції дійшов саме передчасного висновку про те, що у відповідача наявна заборгованість за договором поставки № 2609/17-1756.

Отже, при розгляді даної справи у суду відсутні передбачені Господарським процесуальним кодексом підстави не надавати оцінку наданим у даній справі представником відповідача доказам, які, на його думку, підтверджують факт здійснення ним поставки позивачу за договором № 2609/17-1756 на суму, що перевищує 1714119,10 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що ним надаються копії видаткових накладних, які були виписані за результатами проведення господарських операцій та мають посилання на договір поставки, як на підставу їх здійснення, серед яких видаткова накладна № 4 від 03.10.2017 р.

Проте, копії видаткової накладної № 4 від 03.10.2017 р. відповідачем не надано.

При цьому, представником відповідача під час розгляду справи було заявлене клопотання про витребування у позивача належним чином завіреної копії видаткової накладної № 4 від 03.10.2017 р. та надання її оригіналу для огляду до суду, яке судом не задоволено, оскільки позивач заперечує факт поставки товару за вказаною накладною та відповідно факт її оформлення сторонами, а отже витребування її у позивача є недоцільним.

Водночас відповідачем надано суду копії видаткових накладних № 29 від 12.10.2017 р. на суму 99269,68 грн. та № 30 від 13.10.2017 р. на суму 222166,85 грн.

Частиною 5 ст. 91 ГПК України передбачено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Надані відповідачем копії видаткових накладних № 29 від 12.10.2017 р. на суму 99269,68 грн. та № 30 від 13.10.2017 р. на суму 222166,85 грн. засвідчені належним чином директором ТОВ «Мас Енерджі», тобто відповідають вимогам ч. 5 ст. 91 ГПК України.

Під час розгляду справи представник відповідача стверджувала, що надані нею копії видаткових накладних № 29 від 12.10.2017 р. та № 30 від 13.10.2017 р. є іншими, ніж ті що були надані під час розгляду справи № 910/896/19.

Вказане підтверджується тим, що з вказаних копій не вбачається, що вони зроблені шляхом співставлення верхньої частини одного документу із нижньою частиною іншого документу, на якій містяться підписи та частково відтиск печатки сторін. Надані відповідачем копії містять повний відтиск печаток сторін.

Частиною 5 ст. ст. 91 ГПК України встановлено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Відповідно до ч. 6 ст. 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Під час розгляду справи відповідачем було повідомлено у відзиві, що ним було подано дві заяви на підставі ст. 190 та ст. 357 КК України, зокрема у зв`язку з викраденням документів, серед яких спірні накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, кримінальне провадження № 0005317. Копії вказаних заяв та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань додані до відзиву.

Враховуючи викладене, оригінали вказаних документів не були витребувані судом у зв`язку з повідомленням відповідача про неможливість їх надання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов Договору ним було сплачено грошові кошти на загальну суму 1887864,54 грн., серед яких 173745,44 грн. попередньої оплати, які він просить стягнути з відповідача.

Водночас, умовами договору не передбачено такий порядок розрахунків як попередня оплата. Пунктом 6.2 Договору передбачено, що оплата готової продукції/товару здійснюється на другий банківський день після дати фактичного відвантаження постачальником готової продукції/товару покупцю.

З наданих позивачем до позовної заяви платіжних доручень № 11251 від 28.09.2017, № 11273 від 29.09.2017, № 11455 від 10.10.2017, № 11509 від 12.10.2017, № 11791 від 27.10.2017, № 13397 від 27.02.2018, № 13426 від 01.03.2018 та № 14018 від 20.04.2018 на суму 1887864,54 грн., тобто за період з 28.09.2017 по 20.04.2018, вбачається наступне.

Останній платіж, яким було повністю оплачено отриманий товар у сумі 1714119,10 грн., був здійснений позивачем 27.10.2017 р. платіжним дорученням № 11791, з урахуванням якого сума сплачена позивачем відповідачу станом на 27.10.2017 р. складала 1737864,54 грн., тобто на 23745,44 грн. більше суми поставки, яку визнає позивач, остання з яких була здійснена 10.10.2017 р.

При цьому, у наступних платіжних дорученнях № 13397 від 27.02.2018, № 13426 від 01.03.2018 та № 14018 від 20.04.2018, якими за твердженням позивача було здійснено попередню оплату за товар, у графі призначення платежу не було вказано, що це предоплата за договором № 2609/17-1756, а було вказане таке ж саме призначення платежу, як і при оплаті вже отриманої продукції.

Відповідачем до відзиву надані копії складених ним податкових накладних, серед яких податкова накладна № 11 від 12.10.2017 р. на загальну суму 99269,68 грн. та № 12 від 13.10.2017 р. на загальну суму 222166,85 грн., в яких дані щодо асортименту, кількості та ціни товару співпадають із даними, вказаними в видаткових накладних № 29 від 12.10.2017 р. на суму 99269,68 грн. та № 30 від 13.10.2017 р. на суму 222166,85 грн.

Згідно з п. 44.1 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів.

Відповідно до п. 201.7 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, дати оформлення податкових накладних № 11 від 12.10.2017 р. на загальну суму 99269,68 грн. та № 12 від 13.10.2017 р. на загальну суму 222166,85 грн. співпадають з датами поставок за накладними № 29, № 30, а отже посилання представника позивача в судових засіданнях на те, що відповідач в будь-якому випадку мав оформити ці накладні після першої події (предоплата або поставка), якою була в даному випадку предоплата, є помилковим, оскільки судом встановлено, що податкові накладні були оформлені до її здійснення, тобто по факту поставки.

Як вбачається з листа № 29674/10/10-36-12-01 від 23.08.2019 р. Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, доданого до відзиву, Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області на виконання адвокатського запиту від 15.08.2019 р. № 261 щодо надання відомостей по ТОВ «Мас Енерджі» та ТОВ «Альянс будівельників України» повідомило про те, що податкові накладні, зокрема №№ 11,12, зареєстровані на підставі рішень комісії ДФС № 31713/41027799 від 24.11.2017 р. про реєстрацію податкової накладної № 11 від 12.10.2017 р., № 31712/41027799 від 24.11.2017 р. про реєстрацію податкової накладної № 12 від 13.10.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3 ст. 86 ГПК України).

Оцінивши достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, враховуючи в системному аналізі з оцінкою доказів також те, що умовами договору не передбачено такий порядок розрахунків як попередня оплата, суд дійшов висновку, що сплата позивачем відповідачу 173745,44 грн. були оплатою вже отриманого ним товару. Оскільки вартість товару, зокрема за видатковою накладною № 30 на суму 222166,85 грн., є більшою ніж 173745,44 грн., які позивач просить суд стягнути, то підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи викладене, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 21.09.2020 р.

Суддя О.О. Рябцева