ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2440/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський інженерно-технічний центр "Контакт", м.Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Іпріс-профіль", м.Харків
про стягнення 33099,12 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський інженерно-технічний центр "Контакт" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Іпріс-профіль" про стягнення 33099,12 грн. боргу за поставлений за видатковими накладними №К-19-06481, рахунок Р19-09412 від 24.10.19 та №К19-07191, рахунок Р19-10307 від 27.11.19 товар.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2440/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановивши учасникам справи строки для надання заяв по суті спору.

19.08.2020 року відповідач надав до суду клопотання про закриття провадження на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України (вх.№19149), зазначивши, що станом на 15.06.2020 року, ще до звернення позивача до суду, борг було повністю сплачено, на підтвердження чого надані платіжні доручення №6651 від 28.05.2020 року на суму 10000,00 грн., №6937 від 05.06.2020 року на суму 10000,00 грн. та №7142 від 12.06.2020 року на суму 13099,12 грн.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Позивач у 2019 році здійснив постачання товару відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у спрощений спосіб шляхом прийняття пропозицій, викладених у рахунках.

Поставки товару підтверджуються видатковими накладними, рахунками і довіреностями, а саме:

- видатковою накладною К19-06481, рахунок Р19-09412 від 24.10.2019 року на суму 29431,20 грн.;

- видатковою накладною К19-07191, рахунок Р19-10307 від 27.11.2019 року на суму 3667,92 грн.,

- довіреність №1432 від 24.10.2019 року.

Позивач звертався до відповідача з вимогою оплатити борг у претензії за №555 від 06.05.2020 року.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання по оплаті поставленого за накладними товару на загальну суму 33099,12 грн.

Між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи (видаткові накладні №К19-06481, К19-07191) підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 33099,12 грн., а також встановлено повну оплату товару відповідачем, що підтверджується платіжними дорученнями.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Сплата боргу відповідачем підтверджується наступними платіжні дорученнями:

-№6651 від 28.05.2020 року на суму 10000,00 грн.,

-№6937 від 05.06.2020 року на суму 10000,00 грн.,

-№7142 від 12.06.2020 року на суму 13099,12 грн.

Позов було надіслано до суду 30.07.2020 року.

Таким чином, борг було сплачено відповідачем до подання позову.

Відповідач надав клопотання про закриття провадження, посилаючись на п.57 Постанови Верховного Суду по справі №906/1290/15 від 10.12.2019 року, в якому палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає, що "відсутність предмета спору" в розумінні пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України означає припинення існування спірних правовідносин внаслідок певних обставин (оплати боргу, знищення предмета спору, скасування оспорюваного акта).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд не погоджується з цим твердженням відповідача, оскільки до спірних правовідносин висновки Верховного Суду по справі №906/1290/15 не застосовуються, у зв`язку з тим, що борг було сплачено до подання позову, а не під час розгляду справи.

Таким чином, відповідач повністю оплатив суму боргу до подання позову до суду та відкриття провадження у даній справі. Вказані обставини зумовлюють необхідність саме відмови в задоволенні позовних вимог, а не закриття провадження у справі, оскільки відмова в задоволенні позову може мати місце лише у випадку, якщо заборгованість була погашена боржником до звернення кредитора із відповідним позовом до суду, тобто фактично не існувала на момент такого звернення.

Таким чином, позовні вимоги позивачем заявлені безпідставно.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, відсутність заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки погашення суми заборгованості відповідачем відбулося до звернення позивача із даним позовом до суду, у зв`язку з чим, позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "23" вересня 2020 р.

Суддя К.В. Аріт