ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.09.2020м. ДніпроСправа № 904/3145/14

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. за участю секретаря судового засідання Барабанова Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Швеця Сергія Петровича від 04.09.2020 на бездіяльність державного виконавця у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОЛФІ-Україна» м. Дніпро

до 1: Фізичної особи-підприємця Швеця Сергія Петровича м. Золотоноша Черкаська область

2: Фізичної особи-підприємця Костенко Тараса Олексійовича м. Дніпро

про стягнення солідарно заборгованості в розмірі 16953грн.99коп., 30% річних в розмірі 6451грн.80коп., пені в розмірі та 1279грн.74коп.

Суддя Новікова Р.Г.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від державного виконавця: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Долфі-Україна» м. Дніпро звернулось до Фізичної особи-підприємця Швеця Сергія Петровича та Фізичної особи-підприємця Костенко Тараса Олексійовича з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 16953грн.99коп., 30% річних в розмірі 6451грн.80коп., пені в розмірі 1279грн.74коп. та солідарне стягнення з Фізичної особи-підприємця Костенко Тараса Олексійовича суми в розмірі 1000грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем 1 умов договору поставки №3818/чс від 05.12.2012 щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару; додаткове погодження; видаткові накладні; акт зведення розрахунків станом на 07.05.2014; договір поруки.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2014 позовні вимоги задоволені частково. Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця Швеця Сергія Петровича заборгованість в розмірі 16953грн.99коп., 30% річних в розмірі 6451грн.80коп., пеню в розмірі 1279грн.74коп. Відмовлено в задоволенні вимог про солідарне стягнення з Фізичної особи-підприємця Костенко Тараса Олексійовича м. Дніпропетровськ суми в розмірі 1000грн.

На виконання рішення суду 08.08.2014 був виданий наказ Господарського суду Дніпропетровської області.

На адресу суду 07.09.2020 надійшла скарга Швеця Сергія Петровича від 04.09.2020 на бездіяльність державного виконавця, в якій скаржник просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рябоконь Миколи Володимировича, щодо не зняття арешту з коштів, які зараховані на рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк» для перерахування заробітної плати на ім`я Швець Сергія Петровича;

- зобов`язати Головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рябоконя Миколу Володимировича зняти арешт із коштів, які зараховані на рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк» для перерахування заробітної плати на ім`я Швець Сергія Петровича .

В обґрунтування поданої скарги заявник посилається на виписку по рахунку/картці АТ КБ «Приватбанк» №HN71Q6LLJUI77E6N від 10.07.2020, довідку АТ КБ «Приватбанк» № MBF7R9DD569J1HKV від 01.07.2020, довідку ТОВ «Біактіна» №203 від 13.07.2020 та зазначає, що державним виконавцем накладений арешт на кошти, які є заробітною платою. На відкритий в АТ КБ «Приватбанк» рахунок роботодавцем (ТОВ «Біактіна») перераховується заробітна плата скаржника. Інших зарахувань, окрім заробітної плати на даному рахунку немає.

Скаржник стверджує, що не знав про існування постанови про арешт коштів боржника від 26.03.2020 в рамках виконавчого провадження №52683923, державний виконавець не направляв копію цієї постанови. Ксерокопію постанови скаржник отримав лише в липні 2020 року.

На адресу Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рябоконя М.В. 21.08.2020 направлялась заява про зняття арешту із коштів, зарахованих на рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», для перерахування заробітної плати. Вказана заява була отримана 25.08.2020. Оскільки арешт з коштів не був знятий, скаржник звернувся зі скаргою до суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2020 прийнято до розгляду скаргу та призначено судове засідання для її розгляду на 23.09.2020.

В судове засідання представники сторін та державний виконавець не з`явились, письмових пояснень щодо обставин, викладених у скарзі, до суду не надали.

Розглянувши скаргу разом з наданими до неї матеріалами, суд встановив таке.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2014 позовні вимоги задоволені частково. Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця Швеця Сергія Петровича заборгованість в розмірі 16953грн.99коп., 30% річних в розмірі 6451грн.80коп., пеню в розмірі 1279грн.74коп.

На виконання рішення суду 08.08.2014 був виданий наказ Господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27.02.2017 була проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Швеця Сергія Петровича за його рішенням.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Стаття 179 Господарського кодексу України визначає, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Відповідно до статті 609 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 Цивільного кодексу України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №127/23144/18.

Головним державним виконавцем Білоцерковського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рябоконем Миколою Володимировичем було винесено постанову від 26.03.2020 про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження №52683923 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2014 у справі №904/3145/14.

Згідно з цією постановою накладений арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - Швецю Сергію Петровичу, в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 25557грн.87коп.

Звертаючись зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, заявник вказує, що внаслідок винесення цієї постанови був накладений арешт на його заробітну плату, яка виплачувалась роботодавцем ТОВ «Біактіна».

Відповідно до довідки ТОВ «Біактина» №203 від 13.07.2020 за підписом директора цього товариства, Швець Сергій Петрович з 27.01.2020 і по дату видачі довідки працює на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту.

У довідці Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» № MBF7R9DD569J1HKV від 01.07.2020 зазначено наступне.

Швець Сергій Петрович у АТ КБ «Приватбанк» має картку (зазначений номер цієї картки та номер рахунку), на яку отримує заробітну плату. Також на вказану картку може бути зарахована будь-яка інша виплата (переказ).

На картку накладений арешт згідно з постановою про накладення арешту ВП №52683923 від 26.03.2020 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2014 у справі №904/3145/14.

Згідно складеної Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» виписки по картці/рахунку №HN71Q6LLJUI77E6N від 10.07.2020 на рахунок Швеця Сергія Петровича ( НОМЕР_2 ) надходили кошти з призначенням платежу «Зарплата. Біактина» за березень 2020-червень 2020року (13.03.2020 в розмірі 3500грн., 31.03.2020 в розмірі 4550грн., 15.04.2020 в розмірі 4250грн., 04.05.2020 в розмірі 3800грн., 15.05.2020 в розмірі 3900грн., 29.05.2020 в розмірі 4150грн., 15.06.2020 в розмірі 4100грн., 30.06.2020 в розмірі 3950грн.). Станом на дату видачі банком цієї виписки загальний розмір надходжень із заробітної плати складав 32200грн.

На адресу державного виконавця боржником направлялась заява від 21.08.2020 про зняття арешту з коштів, які є заробітною платою, разом з довідкою АТ КБ «Приватбанк» № MBF7R9DD569J1HKV від 01.07.2020. Вказана заява була отримана 25.08.2020, але на момент звернення до суду зі скаргою арешт із заробітної плати не був знятий.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями частини першої статті 18 Господарського процесуального кодексу України також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19.

Разом з тим кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Згідно зі статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

При цьому, відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно зі статтею 69 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

У разі припинення перерахування коштів стягувачу підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме.

Стаття 70 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 визначає, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Таким чином, арешт та звернення стягнення на заробітну плату боржника можливі за сукупності умов - у разі відсутності коштів на інших рахунках боржника і недостатності майна боржника для погашення заборгованості або на підставі заяви стягувача, на підставі окремої постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, в обмеженій частині (в даному випадку - в розмірі 20%).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови від 26.03.2020 про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження №52683923 був накладений арешт на весь розмір заробітної плати, перерахованої Швецю Сергію Петровичу на рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк». Накладення арешту на 100% заробітної плати обмежує боржника в користуванні грошима та порушує його законні права і інтереси.

В матеріалах справи відсутні докази прийняття державним виконавцем окремої постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника внаслідок відсутності коштів на інших рахунках боржника і недостатності майна боржника для погашення заборгованості або на підставі заяви стягувача. Також в матеріалах справи відсутні докази зняття державним виконавцем арешту з сум заробітної плати на рахунку Швеця Сергія Петровича ( НОМЕР_2 ), відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк», після отримання заяви боржника від 21.08.2020.

Разом з тим, з довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» №MBF7R9DD569J1HKV від 01.07.2020 вбачається, що на рахунок боржника НОМЕР_2 , на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, можуть зараховуватись та зберігатись кошти боржника, які не є заробітною платою.

Згідно зі статтею 343 Господарського процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з твердженням боржника щодо неправомірної бездіяльності Головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рябоконь Миколи Володимировича в частині не зняття арешту з заробітної плати Швеця Сергія Петровича , зарахованої на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк».

Також суд зобов`язує Головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рябоконя Миколу Володимировича усунути порушення, а саме зняти арешт з заробітної плати Швеця Сергія Петровича , зарахованої на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк».

Керуючись нормами Закону України «Про виконавче провадження», статтями 13, 14, 73, 74, 76 - 79, 86, 91, 233-235, 339 - 344 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Швеця Сергія Петровича від 04.09.2020 на бездіяльність Головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рябоконь Миколи Володимировича - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рябоконя Миколи Володимировича в частині не зняття арешту з заробітної плати Швеця Сергія Петровича , зарахованої на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк».

Зобов`язати Головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рябоконя Миколу Володимировича зняти арешт з заробітної плати Швеця Сергія Петровича , зарахованої на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк».

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили 23.09.2020 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складений 24.09.2020.

Суддя Р.Г. Новікова