ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.09.2020м. ДніпроСправа № 904/5151/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА САНРАЙЗ" про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА САНРАЙЗ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБЗАВОД №10"

про стягнення 9 774 586,42 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА САНРАЙЗ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБЗАВОД №10" про стягнення 3 300 000,00 грн. - основного боргу, 6 006 000,00 грн. - штрафної неустойки, 49 364,00 грн. - 3% річних, 366 254,81 грн. - пені, 52 967,61 грн. - індексу інфляції, 146 618,80 грн. - судового збору, 30 000,00 грн. - витрат на правову допомогу.

Разом із позовною заявою Позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "ХЛІБЗАВОД №10" та знаходяться у будь-яких банках чи інших фінансових установах, касі підприємства чи у третіх осіб на території України, в межах суми позову у розмірі - 9 774 586,42 грн., мотивовану тим, що Позивачеві стало відомо, що Відповідач, виробляючи хлібобулочні вироби надає їх під реалізацію фізичним особам підприємцям, що пов`язані з ТОВ "ХЛІБЗАВОД №10" та є повністю підконтрольними ТОВ "ХЛІБЗАВОД №10". Вказані фізичні особи підприємці, безоплатно отримавши хлібобулочну продукцію від ТОВ "ХЛІБЗАВОД №10", в свою чергу реалізують її кінцевому покупцю, отримуючи грошові кошти готівкою в значних розмірах. При цьому, приватні підприємці отримуючи від Відповідача хлібобулочні вироби не сплачують за них грошові кошти, умисно збільшують кредиторську заборгованість Відповідача з метою несплати іншої, наявної грошової заборгованості ТОВ "ХЛІБЗАВОД №10" перед контрагентами, та зокрема ТОВ "АГРОФІРМА САНРАЙЗ", ухиляючись таким чином від виконання господарських та цивільно-правових зобов`язань перед іншими суб`єктами господарської діяльності, які не пов`язані з Відповідачем. Таким чином, Позивач вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову, істотно ускладнить чи навіть унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів Позивача, за захистом яких Позивач звернувся до суду, оскільки Відповідач матиме можливість розпоряджатися спірними грошовими коштами та розтратити їх з метою неповернення їх Позивачу та ухилення від виконання рішення суду у справі. Заяву просить розглядати за участю представника Позивача.

Відповідач подав заперечення на заяву про забезпечення позову посилаючись на те, що у заяві про забезпечення позову Позивач не вказав обставини, які б могли свідчити про вчинення Відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання або слугувати підставою для висновку про неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення. Відповідач зазначає, що заборгованість, що є предметом позову, який просить забезпечити Позивач, є спірною й Відповідач у межах подальшого судового провадження заперечуватиме її існування. Накладення арешту на рахунок Відповідача, про який йдеться у заяві про забезпечення позову, неминуче призведе до негативних наслідків - скорочення обсягів виробництва, як наслідок, до скорочення штату працівників. Відповідачем будуть понесені певні репутаційні збитки. Відповідач забезпечує хлібобулочними виробами мешканців Дніпропетровської області. Значну кількість комунальних установ, зокрема лікарень та закладів освіти Дніпропетровської області, Відповідач забезпечує хлібом та хлібобулочними виробами.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з ч.1, 3, 5, 6 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд не вбачає підстав для розгляду заяви про забезпечення позову за участю представника Позивача.

Подавши заяву про забезпечення позову, Позивач посилається на те, що, Позивачеві стало відомо, що Відповідач, виробляючи хлібобулочні вироби надає їх під реалізацію фізичним особам підприємцям, що пов`язані з ТОВ "ХЛІБЗАВОД №10" та є повністю підконтрольними ТОВ "ХЛІБЗАВОД №10". Вказані фізичні особи підприємці, безоплатно отримавши хлібобулочну продукцію від ТОВ "ХЛІБЗАВОД №10", в свою чергу реалізують її кінцевому покупцю, отримуючи грошові кошти готівкою в значних розмірах. При цьому, приватні підприємці отримуючи від Відповідача хлібобулочні вироби не сплачують за них грошові кошти, умисно збільшують кредиторську заборгованість Відповідача з метою несплати іншої, наявної грошової заборгованості ТОВ "ХЛІБЗАВОД №10" перед контрагентами, та зокрема ТОВ "АГРОФІРМА САНРАЙЗ", ухиляючись таким чином від виконання господарських та цивільно-правових зобов`язань перед іншими суб`єктами господарської діяльності, які не пов`язані з Відповідачем. Позивач вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову, істотно ускладнить чи навіть унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів Позивача, за захистом яких Позивач звернувся до суду, оскільки Відповідач матиме можливість розпоряджатися спірними грошовими коштами та розтратити їх з метою неповернення їх Позивачу та ухилення від виконання рішення суду у справі. Однак, наведені міркування є лише припущеннями Позивача і недостатньою підставою для забезпечення позову, оскільки не підтверджують можливе ускладнення виконання рішення суду або його невиконання, у випадку задоволення позову судом, крім того, суду бере до уваги, що Відповідач виробляє хлібобулочну продукцію для значної кількості споживачів Дніпропетровської області й передчасний арешт рахунків підприємства може негативно вплинути на забезпечення споживачів хлібобулочною продукцією.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 136, 137, 139, 140 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА САНРАЙЗ" (01030, м. Київ, пров. Георгіївський, буд. 2 кімната 12, код 34989711) про забезпечення позову у справі №904/5151/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 4 розділу Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.Г. Юзіков