РІШЕННЯ

м. Київ

21.09.2020Справа № 910/9757/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/9757/20

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (; 03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 25)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" (; 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд.8)

про стягнення 16 076,14 грн.

без виклику учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

07.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (далі - Компанія) до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" (далі - Товариство) про стягнення 16 076,14 грн.

Компанія обґрунтовує позовні вимоги таким:

- 31.10.2017 позивачем (страховик) і ОСОБА_1 (далі - страхувальник) укладено договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 06/6757188/1010/17 (далі - Договір), згідно з умовами якого Компанія взяла на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Ford Fiesta", д/н НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП);

- 28.12.2017 о 15 год. 20 хв. на вул. Наддніпрянське шосе у м. Києві, сталася ДТП, за участю застрахованого автомобіля "Ford Fiesta", під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля марки "BMW Х6", д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження;

- ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3 пункту 1.5, 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху;

- постановою Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2018 у справі № 757/1341/18-п ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, сплатив страхове відшкодування у сумі 36274,98 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 05.02.2018 № 0006998;

- цивільно-правова відповідальність власника "BMW Х6" як страхувальника на момент ДТП була застрахована Товариством за полісом № 001871911, за яким: франшиза складає 0 грн.; ліміт за шкоду майну - 100 000 грн.;

- отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 36274,98 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами;

Відповідач 17.08.2020 подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне нарахування витрат з відновлювального ремонту транспортного засобу, оскільки пошкоджений при ДТП задній бампер було замінено на новий, замість його відновлення (ремонту), що значно збільшило суму завданої шкоди.

01.09.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому заперечував проти викладених відповідачем у відзиві обставинах.

14.09.2020 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких заперечував проти викладених позивачем у відповіді на відзив обставинах.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.10.2017 позивачем (страховик) і ОСОБА_1 (далі - страхувальник) укладено договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 06/6757188/1010/17 (далі - Договір), згідно з умовами якого Компанія взяла на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Ford Fiesta", д/н НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

28.12.2017 о 15 год. 20 хв. на вул. Наддніпрянське шосе у м. Києві, сталася ДТП, за участю застрахованого автомобіля "Ford Fiesta", під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля марки "BMW Х6", д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3 пункту 1.5, 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2018 у справі № 757/1341/18-п ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

23.01.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Віннер Автомотів" виставлено ОСОБА_1 рахунок № НОМЕР_3 на суму 36274,99 грн.

Позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, сплатив страхове відшкодування у сумі 36274,98 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 05.02.2018 № 0006998.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Водночас, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування (регламентна виплата безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Згідно зі статтею 21 Закону на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника "BMW Х6" як страхувальника на момент ДТП була застрахована Товариством за полісом № 001871911, за яким: франшиза складає 0 грн.; ліміт за шкоду майну - 100 000 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону, у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є відповідач.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У разі, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована, вона відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода.

Разом з тим, аварійним комісаром відповідача, за допомогою програми Audatex - AudaHistory, було виконано дослідження по визначенню коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, та складено звіт за результатами якого було встановлено, що задній бампер пошкодженого автомобіля підлягає відновленню у повному обсязі, що підтверджується наявним у матеріалах справи звітом оцінювача авто товарознавця Вітвіцького І.І. № 8/20 від 16.03.2020 р.

Тому вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням цих обставин становить 20198,84 грн.

Заперечення позивача щодо неналежного визначення експертом відповідача матеріального збитку без особистого огляду КТЗ безпідставні, оскільки суперечать Закону України "Про судову експертизу", Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Позивачем при розрахунку суми страхового відшкодування не було враховано вказаних положень законодавства України.

Відповідачем було складено 21.12.2018 страховий акт № АХА2435680, відповідно до якого підлягає виплаті позивачу 20198,84 грн. страхового відшкодування.

У зв`язку з викладеним відповідачем було сплачено позивачу 20198,84 грн. страхового відшкодування в межах 90-денного строку.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи відповідача.

Таким чином, оскільки відповідачем правильно розраховану суму страхового відшкодування з урахуванням вимог чинного законодавства України та сплачено страхове відшкодування позивачу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (; 03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 25) до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" (; 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд.8) про стягнення 16 076,14 грн. відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.09.2020.

Суддя І.Д. Курдельчук