ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 924/779/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника прокурора Рівненської області

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 (головуючий суддя Розізнана І. В., судді Грязнов В. В., Мельник О. В.)

у справі № 924/779/18

за позовом заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Землестандарт"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , 4) ОСОБА_4 , 5) ОСОБА_5 , 6) ОСОБА_6 , 7) ОСОБА_7

про витребування з чужого незаконного володіння земельних ділянок,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Заступник прокурора Хмельницької області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - позивач, Держгеокадастр) звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Землестандарт" (далі - відповідач, ТОВ "Землестандарт") за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , 4) ОСОБА_4 , 5) ОСОБА_5 , 6) ОСОБА_6 , 7) ОСОБА_7 (далі - треті особи) про витребування з незаконного володіння ТОВ "Землестандарт" на користь держави в особі Держгеокадастру земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:002:0130; :04:002:0131; :04:002:0139; :04:002:0105; :04:002:0106; :04:002:0108; :04:002:0110 (далі - спірні земельні ділянки) переданих для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець - Подільського району.

2. В обґрунтування позову прокурор посилається на те, що державним реєстратором КП „Бюро нерухомості „Поділля" зареєстровано право власності на спірні земельні ділянки за третіми особами у справі на підставі наказів Держгеокадастру. Спірні земельні ділянки в подальшому були відчужені на користь відповідача на підставі договорів купівлі-продажу.

3. Прокурор зазначає, що належним розпорядником спірних земельних ділянок є Держгеокадастр, проте, згідно з інформацією, наданої останнім даним органом не приймалися накази про передачу земельних ділянок третім особам у справі. В дійсності, на підставі справжніх наказів з такими ж реквізитами (дата і номер), Держгеокадастр передав у власність земельні ділянки (інші кадастрові номери) іншим фізичним особам.

4. Отже, за твердженням прокурора, спірні земельні ділянки вибули з державної власності на користь третіх осіб у справі поза волею держави в особі уповноваженого органу - Держгеокадастру та в подальшому відчужені відповідачу. Вказані особи отримали у приватну власність спірні земельні ділянки за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу, що суперечить умовам ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), ст. 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

5. Таким чином, прокурор зазначив, що оскільки передумовою набуття права власності відповідачем на спірні земельні ділянки було попереднє незаконне їх вибуття з державної власності поза волею держави, інтереси держави підлягають захисту шляхом повернення до державної власності спірних земельних ділянок.

6. Обґрунтовуючи звернення з позовом прокурор зазначає, що з державної власності неправомірно вибули земельні ділянки, які у подальшому відчужені на користь відповідача, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, закріпленим ст. 14 Конституції України та ЗК України. Враховуючи те, що від імені держави повноваження власника спірних земельних ділянок виконує Держгеокадастр і те, що вказаним органом державної влади не вживались заходи щодо повернення землі, цей позов подано прокурором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

7. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 27.12.2018 у задоволенні позову відмовлено.

8. Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи недоведеність того, що спірні земельні ділянки вибули з державної власності без спрямованості волі держави в особі уповноваженого органу на таке вибуття, суд не вбачає підстав для витребування вказаних в позові земельних ділянок у відповідача для передання на користь держави в особі позивача. Також, суд зазначив, що прокурор при зверненні з цим позовом не надав належних доказів на підтвердження нездійснення, або неналежного здійснення позивачем захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

9. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.12.2018 змінено в мотивувальній частині шляхом викладення його в редакції постанови. В іншій частині рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.12.2018 залишено без змін.

10. Постанова суду мотивована тим, що, вирішуючи спір у даній справі, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави та відмову у позові, однак, всупереч вимогам чинного законодавства, також розглянув заявлений прокурором позов по суті. Здійснивши аналіз норм чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач має право звертатися до суду з позовом, предметом якого є вимоги, заявлені у даній справі, оскільки є органом виконавчої влади, через який держава реалізовує своє право державної власності на спірні земельні ділянки. Звертаючись з даним позовом до суду, прокурор взяв до уваги лише функції посадових осіб Держгеокадастру та його територіальних органів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, не надавши жодної оцінки його правам як органу виконавчої влади, який виконує функції розпорядника відповідних земель від імені власника, яким є держава Україна.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. Прокурор подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

12. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо непідтвердження прокурором підстав для представництва інтересів держави у даному спорі, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки ні статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", ні статтею 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якими, у тому числі, врегульовано підстави звернення прокурора до суду в інтересах держави, не передбачено обов`язку щодо зазначення причин бездіяльності позивачів, яка стала підставою звернення до суду органів прокуратури, та не визначено строку такої бездіяльності, після спливу якого прокурор може виконати субсидіарну роль.

13. Судами не враховано, що відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави, відповідно до пункту 4 частини 5 статті 174 ГПК України, є підставою для залишення позовної заяви без руху, а подальше неусунення недоліків - для її повернення, проте, дійшовши до висновку під час розгляду справи по суті спору, що прокурором при зверненні до суду не дотримано вимоги статті 23 Закону України "Про прокуратуру", суди мали б, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 226 ГПК України, залишити позов без розгляду.

14. Висновки суду першої інстанції щодо недоведеності вибуття спірних земельних ділянок на користь громадян без волі держави в особі уповноваженого органу на таке вибуття, не відповідають матеріалам справи та обставинам справи.

Позиція інших учасників справи

15. Відповідач подав відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення і постанову - без змін.

16. Держгеокадастр подав відзив, у якому підтримує доводи касаційної скарги прокурора, просить касаційну скаргу задовольнити, рішення суду апеляційної інстанції скасувати, позов прокурора в інтересах держави в особі Держгеокадастру до ТОВ "Землестандарт" про витребування земельних ділянок з незаконного володіння задовольнити.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

17. 08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон України від 15.01.2020 № 460-IX).

18. Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

19. Оскільки касаційну скаргу подано до набрання чинності Законом України від 15.01.2020 № 460-IX, касаційний розгляд здійснюється відповідно до положень ГПК України у редакції, яка була чинною до 08.02.2020.

Щодо суті касаційної скарги

20. Як зазначено вище, звертаючись до суду з позовом, прокурор зазначив, що із державної власності неправомірно вибули земельні ділянки, які, в подальшому, відчужені на користь відповідача і, враховуючи те, що від імені держави повноваження власника спірних земельних ділянок згідно із положеннями частини 4 статті 122 ЗК України на території Хмельницької області виконує позивач, та те, що вказаним органом державної влади не вживалися заходи щодо їх повернення до державної власності, тому позов подається саме прокурором.

21. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів Держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

22. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

23. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів Держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси Держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів Держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

24. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Дана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

25. Апеляційний господарський суд залишаючи без змін рішення суду першої інстанції і змінюючи його мотивувальну частину, погодився, при цьому, з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності виключних підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у спірних правовідносинах. Зазначив, що повноваження щодо розпорядження спірними земельними ділянками, які належать до категорії земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, належать до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів, тобто у цьому випадку до повноважень Держгеокадастру. Отже прокурор фактично звернувся у цій справі з позовом на захист прав та інтересів Держгеокадастру, яке наділено повноваженнями щодо розпорядження спірними земельними ділянками та є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави у судовому порядку.

26. Таким чином, за висновком апеляційного господарського суду, передбачені законом виключні підстави звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави у цьому випадку відсутні, оскільки прокурор не підтвердив правових підстав для представництва та, відповідно, не набув процесуального статусу органу, якому Законом України "Про прокуратуру" надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (спеціальної процесуальної правоздатності).

27. Разом з тим, апеляційний господарський суд вказав, що встановивши відсутність правових підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у цьому випадку, місцевий господарський суд, всупереч вимогам чинного законодавства також розглянув заявлений прокурором позов по суті, оскільки встановлення судом першої інстанції процесуальної дієздатності у даній справі виключає процесуальну можливість розгляду спору по суті.

28. Велика Палата Верховного Суду, з метою забезпечення єдності судової практики у питанні застосування положень Господарського процесуального кодексу України у справах за позовами прокурорів, у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зазначила, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. Тому в таких випадках виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

29. Відмова у позові, поданому прокурором за наявності компетентного органу, через те, що прокурор не підтвердив підстав для представництва, означатиме неможливість повторного звернення як прокурора, так і самого органу як позивача в інтересах держави. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

30. З огляду на викладене, апеляційний господарський суд, установивши відсутність підстав представництва прокурора у цій справі, помилково не звернув уваги на наведене, тому допустив порушенням норм процесуального законодавства.

31. При цьому Верховний Суд зазначає, що в силу меж перегляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України, оскаржена постанова господарського суду апеляційної інстанції щодо наявності чи відсутності підстав представництва прокурора у цій справі не переглядається у зв`язку із допущеними процесуальними порушеннями. Водночас при новому апеляційному розгляді суд повинен всебічно дослідити надані прокурором докази на підтвердження підстав для представництва інтересів держави та надати їм оцінку з урахуванням висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

32. Суд звертається до власних висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 924/802/18.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

33. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

34. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

35. Згідно з частиною 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

36. Ураховуючи допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, ухвалену у справі постанову слід скасувати, справу № 924/779/18 передати на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції, а касаційну скаргу задовольнити.

37. При новому апеляційному розгляді господарському суду слід урахувати викладене в цій постанов та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення відповідно до норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права.

Розподіл судових витрат

38. Оскільки в цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу заступника прокурора Рівненської області задовольнити.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 у справі № 924/779/18 скасувати.

3. Справу № 924/779/18 направити на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил