ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року Справа № 902/330/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Василишин А.Р. , суддя Юрчук М.І.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллінецьке" на ухвалу Господарського суду Вінницької області, постановлену 15.06.2020 року суддею Тісецьким С.С. (повний текст ухвали підписано 16.06.2020 року), у справі № 902/330/17

за заявою Колективного сільськогосподарського підприємства "Іллінецьке"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/330/17 за заявою КСП "Іллінецьке" про визнання банкрутом.

Постановою суду першої інстанції від 02.03.2020 року КСП "Іллінецьке" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Носань Н.С.

10.06.2020 року від ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С., до місцевого господарського суду надійшло клопотання № 02-36/942 від 04.06.2020 року про визнання незаконною відмови ГУ ДПС у Вінницькій області у виключенні КСП "Іллінецьке" з Реєстру платників податку на додану вартість та зобов`язання ГУ ДПС у Вінницькій області виключити КСП "Іллінецьке" з Реєстру платників податку на додану вартість.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 15.06.2020 року у справі № 902/330/17 відмовлено у прийнятті до розгляду клопотання арбітражного керуючого Носань Н.С. № 02-36/942 від 04.06.2020 року про визнання незаконною відмови та зобов`язання вчинити дії по справі № 902/330/17, а також роз`яснено, що розгляд вимог, наведених у клопотанні відноситься до юрисдикції Вінницького окружного адміністративного суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТзОВ "Іллінецьке" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.06.2020 року по справі № 902/330/17. Зобов`язати Господарський суд Вінницької області прийняти ухвалу, якою відкрити провадження за клопотанням ліквідатора банкрута від 04.06.2020 року № 02-36/942 в межах справи про банкрутство КСП "Іллінецьке" № 902/330/17.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, товариство вказало про те, що судом першої інстанції при розгляді клопотання ліквідатора банкрута надано помилкову правову оцінку встановленим обставинам справи, не застосовано відповідно норми матеріального права та процесуального права, що призвело до прийняття протиправної ухвали про відмову у відкритті провадження за клопотанням ліквідатора, яка має бути скасована, та прийнято нову ухвалу, якою клопотання ліквідатора має бути прийняте до розгляду, а провадження у справі - відкрите. Акцентує увагу на тому, що відповідно до правових позицій Верховного Суду будь-які спори, що виникають у процесі проведення процедури банкрутства, в тому числі в процедурі ліквідації, мають розглядатись в межах справи про банкрутство у відповідному господарському суді.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Іллінецьке" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.06.2020 року у справі № 902/330/17. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Від ліквідатора боржника Носань Н.С. на адресу суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить задовольнити апеляційну скаргу ТзОВ "Іллінецьке" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.06.2020 року по справі № 902/330/17 у повному обсязі.

В судове засідання представники учасників провадження не з`явились. про дату та час засідання були належним чином повідомлені.

Від скаржника на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з посиланням на те, що адвокат товариства приймає участь в якості представника в інших судових справах, в інших судах. Вказує, що оскільки адвокат товариства Гончар О.І. є єдиним його представником у справі № 902/330/17, у зв`язку із його зайнятістю цього дня у інших справах, скаржник просить відкласти розгляд справи.

Розглянувши вказане клопотання ліквідатора, колегія суддів дійшла висновку про його відхилення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 11, 12 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час та місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Разом з тим, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (параграфи 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу по суті, за відсутності представників учасників провадження по справі.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Із поданого до суду першої інстанції ліквідатором клопотання про визнання незаконною відмови та зобов`язання вчинити дії по справі № 902/330/17 вбачається, що останній просив суд першої інстанції визнати незаконною відмову ГУ ДПС у Вінницькій області у виключенні КСП "Іллінецьке" () з Реєстру платників податку на додану вартість; зобов`язати ГУ ДПС у Вінницькій області виключити КСП "Іллінецьке" з Реєстру платників податку на додану вартість без жодних додаткових умов.

Обґрунтовуючи таке клопотання, ліквідатор вказав про те, що з метою недопущення виникнення додаткових зобов`язань щодо сплати податку на додану вартість, 19.05.2020 року на адресу Головного управління ДПС у Вінницькій області (Немирівське управління, Іллінецька ДПІ) ліквідатором КСП "Іллінецьке" направлено заяву про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість. Поряд з цим, листом № 7062/10/02-32-55-04 від 21.05.2020 року ГУ ДПС у Вінницькій області повідомило, що КСП "Іллінецьке" не підлягає виключенню з Реєстру платників податку на додану вартість, з огляду на приписи п. 184.7 ст. 184 Податкового Кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Вказана норма Кодексу, визначає порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник.

Однак, як вказано вище та вбачається із клопотання ліквідатора, останнім заявлено вимоги до ГУ ДПС у Вінницькій області.

В силу приписів п. 10 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Відповідно до п. п. 41.1.1., 41.3. п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є: податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи; державні податкові інспекції є структурними підрозділами територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та діють на підставі положень про такі територіальні органи, затверджених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в межах функцій, визначених статтею 19-3 цього Кодексу.

Згідно пунктів 56.1., 56.2. ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Приписами ст. ст. 2, 4 та 19 КАС України передбачено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Із клопотання ліквідатора слідує, що зміст (суть) спірних правовідносин полягає у анулюванні реєстрації платника податку на додану вартість на підставі поданої останнім заяви та виключення боржника з Реєстру платників податку на додану вартість, згідно ст. 184 Податкового кодексу України, про що суб`єктом владних повноважень - ГУ ДПС у Вінницькій області було відмовлено, а відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відносини між сторонами є такими, що виникли із податкового законодавства.

При цьому слід звернути увагу, що такий спір не відноситься до категорії майнових спорів, стороною в яких є боржник, в розумінні ст. 20 ГПК України та ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відтак, вказаний спір виник у сфері публічно-правових відносин, що виключає можливість розгляду вимог, зазначених клопотанні, в порядку господарського судочинства.

З огляду на імперативні приписи вищевказаних норм законодавства, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розгляд вимог стосовно визнання незаконною відмови ГУ ДПС у Вінницькій області у виключенні КСП "Іллінецьке" з Реєстру платників податку на додану вартість та зобов`язання ГУ ДПС у Вінницькій області виключити КСП "Іллінецьке" з Реєстру платників податку на додану вартість, відносяться до юрисдикції адміністративного суду - Вінницького окружного адміністративного суду.

Додатково колегією суддів відмічається, що за умовами абз. 3 ч. 2 ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Натомість, подане ліквідатором Носаль Н.С. клопотання не відповідає вимогам ст.ст. 162, 164 ГПК України та відповідно не може розцюватись, як заявлення позовних вимог, за результатами розгляду яких суд ухвалює рішення.

Зважаючи на вказане, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених судом обставин справи та не відповідають нормам чинного законодавства, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку про те, ухвала Господарського суду Вінницької області від 15.06.2020 року у справі № 902/330/17 прийнята без порушень норм матеріального та процесуального права, що не дає підстав для її скасування.

Відповідно до ст. 129 ГПК України понесені скаржником судові витрати залишаються за останнім.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Зважаючи, що представники сторін в судове засідання 17.09.2020 року не з`явились, дата ухвалення зазначеної постанови є датою складення її повного тексту.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллінецьке" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.06.2020 року у справі № 902/330/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

4. Справу № 902/330/17 повернути Господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Юрчук М.І.