РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020 м. Київ Справа № 911/236/20

За позовом: ДЕРЖАВНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА "ГОЛОВНИЙ СЕЛЕКЦІЙНИЙ ЦЕНТР УКРАЇНИ";

до: ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ У КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ";

про: стягнення 53.841,21 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

ДЕРЖАВНЕ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "ГОЛОВНИЙ СЕЛЕКЦІЙНИЙ ЦЕНТР УКРАЇНИ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Київської області із позовом до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ У КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ" (далі - відповідач) про стягнення 53.841,21 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сума, перерахована позивачем на відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в загальному розмірі 53.841,21 грн. в період з січня 2017 по січень 2018 є такою, що перерахована без достатньої правової підстави та підлягає поверненню позивачу в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.01.2020 справу № 911/236/20 вказану позовну заяву передано на розгляд до господарського суду м. Києва з підстав місцезнаходження відповідача у м. Києві.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/236/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням відсутності оскарження відповідачем дій та рішень позивача в судовому порядку, відтак розмір сум фактичних витрат на доставку пенсій є узгодженим та обов`язковим до сплати.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про те, що позивач не оскаржує суми та склад фактичних витрат на доставку пенсій, а вказує на безпідставність їх сплати, приймаючи до уваги статус платника єдиного податку 4-ї групи.

Приписами частини 2 другого розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ (далі - Закон № 731-ІХ) встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон № 731-ІХ набрав чинності 17.07.2020.

Відтак, останній день процесуальних строків, з урахуванням пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, є 06.08.2020.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до інформації з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач є правонаступником Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області з 29.07.2019, в якому позивач перебуває на обліку.

Приписами підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України (в редакції на момент спірних правовідносин) встановлено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Положеннями підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України визначено, що сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки;

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Відповідно до довідки Переяслав-Хмельницької об`єднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби України в Київській області від 30.06.2017 № 38/10/1017-152, позивач у 2016 році мав статус платника єдиного податку 4-ї групи.

Так позивачем, з метою підтвердження статусу платника єдиного податку 4-ї групи на 2017 рік, подано до Переяслав-Хмельницького відділення Броварської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби України в Київській області податкову декларацію платника єдиного податку 4-ї групи.

Проте, листом-рішенням від 28.02.2017 № 2074/10/10-17-12, податковим органом у набутті позивачем статусу платника податку 4-ї - відмовлено.

Приймаючи до уваги період оскарження позивачем вказаного рішення в Київському окружному адміністративному суді, позивач перебував в режимі оподаткування на загальних підставах, що передбачає обов`язок сплати відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Спір між учасниками судового процесу виник внаслідок того, що перерахована позивачем на відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в загальному розмірі 53.841,21 грн. в період з січня 2017 по січень 2018 є такою, що перерахована без достатньої правової підстави, оскільки позивач у вказаний період мав статус платника єдиного податку 4-ї групи за рішенням Київського окружного адміністративного суду, що виключає обов`язок сплати таких коштів.

У зв`язку з викладеними вище обставинами, позивач звернувся до відповідача із листом від 19.11.2019 № 151 про відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в загальному розмірі 53.841,21 грн.

Проте відповідач, відповіддю від 28.11.2019 № 1726/105-03 повідомив про відсутність підстав для такого повернення.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Приписами абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції на момент спірних правовідносин) встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 у справі № 810/2639/17 позов задоволено, зокрема:

- скасовано рішення Переяслав-Хмельницького відділення Броварської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Київській області від 28.02.2017 № 2074/10/10-17-12 (про відмову у набутті позивачем статусу платника податку 4-ї групи на 2017 рік);

- зобов`язано Переяслав-Хмельницьке відділення Броварської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Київській області відновити статус позивача, як платника єдиного податку 4-ї групи з 01.01.2017.

У відкритті апеляційного провадження за вказаним рішенням суду відмовлено ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 № 810/2639/17.

Листом головного управління державної фіскальної служби у Київській області від 27.07.2018 № 13479/10/10-36 позивачу підтверджено статус платника єдиного податку 4-ї групи у 2017 році.

При цьому, в період з січня 2017 по січень 2018 позивачем здійснено перерахування суми на відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в загальному розмірі 53.841,21 грн., що підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту другого прикінцевих положень Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Приписами частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Суд вказує, що жодного підтвердження факту повернення відповідачем позивачу суми на відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в загальному розмірі 53.841,21 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 53.841,21 грн.

Заперечення відповідача викладені в поданому до суду відзиві судом відхилені, оскільки сума та склад фактичних витрат на доставку пенсій позивачем не оскаржена не була, а неправомірні дії Переяслав-Хмельницького відділення Броварської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Київській області були оскаржені позивачем в Київському окружному адміністративному суді.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ У КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ" (04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЯРОСЛАВСЬКА, будинок 40, ідентифікаційний код 22933548) на користь ДЕРЖАВНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА "ГОЛОВНИЙ СЕЛЕКЦІЙНИЙ ЦЕНТР УКРАЇНИ" (08400, Київська обл., місто Переяслав-Хмельницький, ВУЛИЦЯ НОВОКИЇВСЬКЕ ШОСЕ, будинок 1-А, ідентифікаційний код 00699945) заборгованість в сумі 53.841 (п`ятдесят три тисячі вісімсот сорок одна) грн. 21 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац