ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2020 Справа № 917/1561/18

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус", вул. Гоголя, 84, м. Миргород, Полтавська область, 37600

до відповідачів: 1. Приватного нотаріуса Тишко Ірини Олександрівни, вул. Артема, 21/9, офіс 106, м. Київ, 01001

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", вул. Шовковична, 42-44, оф.1В, м.Київ, 01601

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

2. ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк", вул. Т Шевченка/ Пушкіна, б. 8/26, м. Київ, 01004

2. Міністерство юстиції України , вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001

про визнання протиправним та скасувати рішення, скасування внесеного на підставі рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис; визнання незаконними та протиправними дій

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.

Представники учасників справи:

Представник позивача та третьої особи 2 на стороні позивача: Сидоренко О. В.

Представник відповідача 1: не з`явився,

Представник відповідача 2: Добжанський В.В,

Представник третьої особи на стороні позивача 1: не з`явився,

Представник третьої особи на стороні відповідачів 1 не з`явився,

Представник Міністерства юстиції України - Листопад О. А., наказ № 200/04 від 27.12.2019 р.

Обставини справи: 12.12.2018 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус" до відповідачів: 1) Приватного нотаріуса Тишко Ірини Олександрівни Київського міського нотаріального округу; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" про 1. визнання протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Тишко Ірини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення 26923423 від 09.12.2015 року; 2. скасування внесеного на підставі рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 17.12.2018 р. у справі №917/1561/18 було відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погодившись з постановленою судом першої інстанції ухвалою Товариство з обмеженою відповідальністю "Пермус" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус" задоволено, ухвалу Господарського суду Полтавської області від 17.12.2018 у справі №917/1561/18 скасовано, а справу № 917/1561/18 повернуто до Господарського суду Полтавської області.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2019 року справу №917/1561/18 передано на розгляд судді Тимощенко О.М.

Господарський суд Полтавської області відмовляючи у відкритті провадження у справі разом з ухвалою від 17.12.2018 року на адресу позивача повернув оригінали позовних матеріалів з додатками.

З огляду на відсутність звернення позивача із позовною заявою до суду питання про прийняття до розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус" до відповідачів: 1) Приватного нотаріуса Тишко Ірини Олександрівни Київського міського нотаріального округу; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень судом не могло бути вирішено.

Суд повідомив позивача про відсутність в матеріалах справи оригіналу позовної заяви з додатками.

04.11.2019 року від позивача до суду надійшов оригінал позовної заяви з додатками.

Ухвалою суду від 05.11.2019 року на підставі ст. 174 ГПК України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус" залишено без руху та надано позивачу строк 3 дні з дня вручення такої ухвали для усунення недоліків.

25.11.2019 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 26.11.2019 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі у порядку загального позовного провадження, залучив до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" і Міністерство юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001). Призначив підготовче засідання у справі на 17.12.19 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.O. (відповідач 1) 09.12.2015 року вчинено реєстраційну дію та прийнято рішення № 26923423 на підставі укладеного між ПАТ ВТБ Банк і ТОВ ФК Поліс Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, реєстраційний номер 2324, а саме - Іпотекодержателя ВАТ ВТБ БАНК, було змінено на Іпотекодержателя ТОВ "ФК "Поліс". Позивач вважає, що відповідач п/н Тишко І.О. при прийняті оспорюваного рішення та вчинені записів вийшов за межі повноважень, визначених чинним законодавством та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від17.10.2013р. Реєстраційні дії, вчинені п/н Тишко І.0. на підставі документів, які не відповідали вимогам законодавства, не давали змоги встановити особу заявників та не підтверджували заявлені речові права. При цьому, були надані такі документи, які давали змогу нотаріусам, за умов добросовісного виконання своїх функцій, встановити їх невідповідність законодавству та відмовити у вчиненні реєстраційних дій. Крім того, на момент прийняття приватним нотаріусом спірного рішення, була чинна ухвала Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.10.2013 про забезпечення позову та накладення арешту, в тому числі, на предмет іпотеки - нерухоме майно: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване за Малим підприємством "Мрія" (код згідно ЄДРПОУ - 13941164), що унеможливлювало вчинення реєстраційних дій.

На обґрунтування позовних вимог позивач як докази надав до позову копії інформаційних довідок від 11.05.2016р., від 22.08.2016 року, кредитного договору 4 липня 2008 року, договору поруки ОСОБА_2 , договору Наступної іпотеки від 04.07.2018, Договору про відступлення права вимоги від 18.11.2015 р., додаткової угоди від 27.11.2015 року, Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 09.12.2015 року, Наказу від 19.10.2018 року, Наказу від 25.10.2016 року, Наказу від 06.11.2018 року, результати камеральних перевірок, витяги з реєстру досудових розслідувань, ухвали та рішення судів та ін.

13.12.2019 року від позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів в порядку ст. 81 ГПК України. В поданому клопотанні позивач просив суд витребувати у Відділу реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області (вул. Незалежності, 17, м. Миргород, Полтавської області, 37600) належним чином засвідчену копію рішення від 09.12.2015 року № 26923423 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9), а також належним чином засвідчені копії всіх документів (матеріали реєстраційної справи в електронному вигляді), на підставі яких прийнято рішення від 09.12.2015 року щодо реєстрації договору про відступлення права вимоги за договорами застави та іпотеки, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. на нежитлове приміщення 1 по АДРЕСА_3 , загальною площею 269, 6 кв.м.

Крім того, 13.12.2019 року від позивача до суду надійшло клопотання про встановлення факту порушення законності державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. по справі та винесення окремої ухвали та повідомлення правоохоронних органів про вчинення злочину 09.12.2015 року державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О.

16.12.2019 року до суду в електронному вигляді від відповідача №2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі №640/856/19 (20.12.2019 року надійшов оригінал).

17.12.2019 року від відповідача № 2 до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи відзиву на позовну заяву додатками. До клопотання відповідачем №2 додано електронну копію відзиву на позовну заяву з додатками. 20.12.2019 року до суду надійшов оригінал відзиву з додатками по пошті. Заперечення відповідача 2 зводяться, зокрема, до того, що посилання позивача на судові справи 541/2862/13 та 910/3867/19 не відповідають дійсним обставинам, оскільки рішенням Миргородського міськрайонного суду у справі №541/2862/13 було відмовлено в задоволені позову, а Постановою Східного апеляційного господарського суду у справі 910/3867/19 скасовано рішення Господарського суду Полтавської області. Надана позивачем, як доказ, довідка камеральної перевірки, складений трьома працівниками Міністерства юстиції України, як юридична оцінка діям державного реєстратора, жодним чином не може бути допустимим доказом на встановлення факту законності проведення змін, щодо Іпотекодержателя, а відтак не може бути врахована судом для встановлення зазначеного факту. Під час реєстрації відступлення прав за іпотечним договором та прийняття оскаржуваного рішення ТОВ "ФК "ПОЛІС" було подано заяву про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а саме - про внесення змін до запису про іпотеку), тобто жодних заяв про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, не подавалось, а відчуження нерухомого майна (в тому числі реєстрації такого відчуження), не відбувалось, а тому посилання на перебування майна під арештом за ухвалою суду, за твердженням відповідача, є необґрунтованим. На підтвердження правомірності набуття ТОВ "ФК "ПОЛІС" прав Іпотекодержателя. за Договором про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами відповідач повідомляє, що боржник за Кредитним договором ОСОБА_1 заявляла аналогічні підстави позову, як підставу для визнання недійсним договорів відступлення у справі 761/27830/16, однак судами всіх трьох інстанцій в задоволенні такого позову відмовлено.

Відповідачем 1 до відзиву на позов подано як докази копії кредитного договору з додатками , договору іпотеки, витяги з Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18 листопада 2015 року, витягу з Додаткової угоди № 1 від 27 листопада 2015 рогу до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МЬ від 18 листопада 2015року, витяг з Додатку 1 до Додаткової угоди №1 від 27 листопада 2015 року до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18 листопада 2015року, витяг з Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 09.12.2015, вимоги з підтвердженнями про направлення (описи вкладення в цінні листи, списки згрупованих поштових відправлень, чеки) та отримання, копії судових рішень у різних справах.

Протокольною ухвалою господарського суду Полтавської області суду від 17.12.2019 року суд оголосив перерву у підготовчому засіданні та призначив наступне судове засідання на 28.01.2020 року на 10:00 год.

08.01.2020 року від позивача до суду надійшло клопотання про поновлення строку на подачу заперечення/відповіді на відзив. До клопотання позивачем додано заперечення/відповідь на відзив з додатками.

28.01.2020 року від позивача до суду надійшла заява про підтримання клопотання про витребування реєстраційної справи.

В судовому засіданні 28.01.2020 року суд оголосив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, залишення без розгляду клопотання про витребування реєстраційної справи, відкладення розгляду клопотання про зупинення провадження у справі до наступного судового засідання та про оголошення перерви в підготовчому провадженні до 25.02.2020 р. 11 год. 00 хв.

25.02.2020 року від позивача до суду надійшла заява про зміну предмету позову в порядку статті 46 ГПК України. В поданій заяві позивач просив суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Тишко Ірини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення 26923423 від 09.12.2015 року;

2) скасувати внесений на підставі рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис;

3) визнати незаконним та протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Тишко Ірини Олександрівни щодо прийняття рішення індексний номер 26923423 від 09.12.2015 року.

Ухвалою від 25.02.2020 року судом прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано від Відділу реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області (вул. Незалежності, 17, м. Миргород, Полтавської області, 37600) належним чином засвідчену копію рішення від 09.12.2015 року № 26923423 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9), а також належним чином засвідчені копії всіх документів (матеріали реєстраційної справи в електронному вигляді), на підставі яких прийнято рішення від 09.12.2015 року щодо реєстрації договору про відступлення права вимоги за договорами застави та іпотеки, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. на нежитлове приміщення 1 по АДРЕСА_3 , загальною площею 269, 6 кв.м. Зобов`язати Відділ реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області направити на адресу суду витребувані документи протягом п`яти днів з моменту отримання даної ухвали. Відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення справи № 917/1561/18 до вирішення справи № 640/856/19. Встановлено відповідачам строк для подачі відзиву на заяву про зміну предмету позову з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України 15 днів з дня отримання даної ухвали. Третім особам відповідно до ч. 5 ст. 50, п. 5 ч. 2 ст. 42, ст. 168 ГПК України надати суду не пізніше 15 днів з моменту отримання ухвали письмові пояснення щодо суті заяви про зміну предмету позову. Відкладено підготовче засідання на 16.03.2020 року на 10:00 год.

В судових засіданнях 16.03.2020 року, 09.04.2020 року та 14.05.2020 року оголошувались перерви з огляду на задоволення клопотань учасників справи про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням на території України карантину починаючи з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року включно (постанова Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" зі змінами).

18.03.2020 року від Відділу реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області до суду від надійшли копії реєстраційної справи.

25.05.2020 року від Відділу реєстрації надійшли письмові пояснення щодо виконання ухвали суду про витребування доказів.

Від представника позивача надійшли:

- заява про продовження строку розгляду справи (вх.. № 5831 від 01.06.2020 р.),

- клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх.. № 5830 від 01.06.2020 р., вх. № 5848 від 02.06.2020 р.),

- клопотання про зобов`язання Відділу реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області виконати вимоги ухвали господарського суду Полтавської області від 25.02.2020 р. ( вх. № 5847 від 02.06.2020 р.),

- клопотання (повторне) про витребування доказів (вх. № 5854 від 02.06.2020 р.),

- клопотання про встановлення факту порушення законності працівниками Відділу реєстрації прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області (вх. №5849 від 02.06.2020 р.),

- клопотання про витребування доказів (вх. № 5855 від 02.06.2020 р.),

- клопотання про витребування доказів у Відділу реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області рішення від 25.03.2016 р. (вх. № 5853 від 02.06.2020 р.,

- клопотання про виклик спеціалістів (працівників Міністерства юстиції України) (вх. № 5852 від 02.06.2020 р.),

- клопотання про виклик спеціалістів (працівників Відділу реєстрації прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області) (вх. № 5850 від 02.06.2020 р.),

- клопотання про виклик та допит в судове засідання свідка ОСОБА_4 (вх. № 5851 від 02.06.2020 р.).

Від третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 надійшли:

- клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх. № 5792 від 01.06.2020 р.),

- клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 5757 від 01.06.2020 р. ),

- клопотання про продовження строку розгляду справи (вх. № 5756 від 01.06.2020 р.).

Від третьої особи на стороні позивача ОСОБА_1 надійшли:

- заява про продовження строку розгляду справи (вх. № 5828 від 01.06.2020 р.),

- клопотання про участь у режимі відео конференції (вх. №5827 від 01.06.2020 р.),

- клопотання про витребування доказів (вх. № 5826 від 01.06.2020 р.)

01.06.2020 р. від третьої особи на стороні відповідача Міністерства юстиції України надійшли пояснення (вих. № 09.1-07/150).

В судовому засіданні 02.06.2020 року протокольними ухвалами суд відмовив у задоволенні клопотань про витребування доказів ( в т.ч. і від Міністерства юстиції України), про виклик спеціалістів (працівників Міністерства юстиції України), про виклик спеціалістів (працівників Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області), про виклик та допит в судове засідання свідка ОСОБА_4 , про що зазначено також і в ухвалі про закриття підготовочго провадження.

Відповідач №1 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Тишко Ірина Олександрівна відзив на позов не надала, правом на участь в судових засіданнях не скористалась. Суд належним чином та завчасно повідомляв відповідача 1 про дату і час судових засідань. Ухвали суду направлялись на адреси відповідача 1, наявні в матеріалах справи. В матеріалах справи наявне поштове повідомлення про вручення відповідачу 1 ухвали суду ( зокрема, арк. справи 220, том 5, та арк.. 245 том 5), отже відповідачу 1 відомо про розгляд даної справи в суді.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" повноважного представника в судів засідання не направила, про дати їх проведення повідомлялась належним чином (поштові повідомлення про вручення ухвали суду в матеріалах справи).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 для участі в судовому засіданні 21.09.2020 року в режимі відеоконференції до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області суду не з`явилась. В судовому засіданні 28.07.2020 року суд заслухав пояснення ОСОБА_5 .

При розгляді справи по суті представники учасників справи підтримали свої вимоги та заперечення, наведені в заявах по суті.

В судовому засіданні 21.09.2020 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, роз`яснив порядок і строк його оскарження, повідомив коли буде складено повне рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив.

04.07.2006 року ПАТ "ВТБ Банк" та гр. ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 22.94/О8-КЛ", відповідно до умов якого ОСОБА_1 , як Позичальнику, надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 1650000,00 грн., зі строком користування до 03.07.2016 року. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.

04.07.2006 року в забезпечення виконання зобов`язання по Кредитному договору ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Пермус" (правонаступник МП "Мрія") укладено договір наступної іпотеки № 22.94/08-ДІ.

Згідно з пунктом 1.2 договору наступної іпотеки № 22.94/08-ДІ. 04.07.2006 року предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлове приміщення площею 269,6 к.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (далі - приміщення). Предмет іпотеки належав ТОВ "Пермус" - Іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 24.09.2015 року, зареєстрованим реєстраційною службою Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області.

04.07.2006 року в забезпечення виконання зобов`язання по Кредитному договору ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "ПЕРМУС" (правонаступник МП "Мрія") уклали договір поруки № 22-94/06-ДП2 з ОСОБА_2 .

16.11.2015 року ПАТ "ВТБ Банк" (первісний кредитор, клієнт) та ТОВ ФК "Поліс" (фактор) уклали договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 21МБ, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених договором, (клієнт) передає (відступає) на користь (фактора), а фактор набуває право вимоги до ОСОБА_1 .

09.12.2015 року ПАТ "ВТБ Банк" (первісний кредитор, клієнт) і ТОВ ФК "Поліс" (фактор, іпотекодержатель) уклали договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. реєстраційний номер 2324.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача, звернена до відповідачів, про захист його (позивача, іпотекодателя) порушеного права у спосіб, обраний ним, а саме шляхом визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Тишко Ірини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення 26923423 від 09.12.2015 року, скасування внесеного на підставі рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису та визнання незаконними та протиправними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни щодо прийняття рішення індексний номер 26923423 від 09.12.2015 року.

Спірні правовідносини сторін, а відповідно, їх цивільні права та обов`язки, виникли із кредитних і іпотечних договорів, які за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань кредиту і застави, правові наслідки порушення, яких врегульовані главою 51 ЦК України та розділом 5 ГК України. Крім того, спірні правовідносини сторін перебувають у сфері регулювання Законів України "Про іпотеку", "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", які з урахуванням предмета спору є спеціальними нормативними актами.

З матеріалів реєстраційної справи та пояснень Відділу реєстрації прав на нерухоме майно (арк. справи169-206, том 4, арк. справи 42-43, том 5) вбачається, що в супровідних документах, доданих до заяви № 14759615 від 09.12.2015 року, за результатами розгляду якої прийнято оскаржуване рішення № 26923423, міститься договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, однак в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня електронна копія вказаного договору, виготовленого шляхом сканування.

Як встановлено судом, в провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває цивільна справа № 541/2862/13-ц за позовом ПАТ "ВТБ БАНК" про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.10.2013 у цій справі було задоволено заяву ПАТ "ВТБ БАНК" про забезпечення позову та накладено арешт, в тому числі, на предмет іпотеки - нерухоме майно: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Миргород, вул. Гоголя, буд. № 84, зареєстроване за Малим підприємством "Мрія" (код згідно ЄДРПОУ - 13941164) на підставі ч. 1 ст. 151, ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з заявленими ПАТ "ВТБ БАНК" позовними вимогами про стягнення суми заборгованості з Малого підприємства "Мрія" на підставі Договору поруки.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.11.2015 у справі № 541/2862/13-ц закрито провадження в частині позовних вимог ПАТ "ВТБ БАНК" до ТОВ "ПЕРМУС" про стягнення заборгованості за Кредитним договором на підставі Договору поруки № 22.94/08-ДП1 від 04.07.2008, що діє зі змінами, внесеними Договором про внесення змін № 1 до Договору поруки № 22.94/08-ДП1 від 04.07.2008, та зустрічних вимог ТОВ "ПЕРМУС" до ПАТ "ВТБ Банк" про припинення поруки за договором поруки та договору про внесення змін до кредитного договору, розірвання договору поруки та договору про внесення змін до кредитного договору.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду полтавської області від 28.03.2016 по справі № 541/2862/13-ц скасовано заходи забезпечення у вигляді накладення арешту на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Миргород, вул. Гоголя, буд. № 84 у зв`язку з закриттям провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21.06.2016 по справі № 541/2862/13-ц, залишено без змін ухвалу Миргородського міськрайонного суду полтавської області 28.03.2016 по справі № 541/2862/13-ц про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, на момент вчинення спірних реєстраційних дій у Державному реєстрі прав було наявне обтяження обтяжень прав на Предмет іпотеки.

Позовна вимога про визнання незаконними та протиправними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни щодо прийняття рішення індексний номер 26923423 від 09.12.2015 року спрямована безпосередньо до відповідача 1.

За приписами ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

При цьому, не зважаючи на наявне обтяження, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.O. 09.12.2015 року прийнято рішення № 26923423 та вчинено реєстраційну дію, що суперечить імперативним приписам ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У даній справі відповідач 1 - приватний нотаріус діяв як державний реєстратор.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Незаконні рішення, дії чи бездіяльність органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб можуть бути оскаржені до суду відповідно до статті 16 ЦК України.

Отже, позовні вимоги в частині визнання незаконними та протиправними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни щодо прийняття рішення індексний номер 26923423 від 09.12.2015 року є правомірними та обґрунтованими.

У даній справі суд керується правовим висновком, висловленим у постанові ВП ВС від 28 листопада 2018 року у справі № 490/5986/17-ц, у якій вказано на те, що при визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви у контексті статті 24 Закону № 1952-IV, яка регламентує відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Водночас, якщо позивачем оскаржуються дії державного реєстратора щодо вчинення їх за заявами третьої особи, тобто стосуються правовідносин, які виникли чи виникають між державним реєстратором і іншою, відмінною від позивача, особою, вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна, який повинен розглядатися у порядку цивільного чи господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу сторін, та є за своєю природою приватноправовим спором.

Щодо підвідомчості позову про визнання протиправними дій приватного нотаріуса та скасування рішення зазначено також і у постанові ВП ВС від 22 січня 2020 року у справі № 826/8592/16 ( за позовом ТОВ "Пермус").

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Тишко Ірини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення 26923423 від 09.12.2015 року, скасування внесеного на підставі рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису, то суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Отже, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як встановлено судом, позовні вимоги заявлено до відповідачів у справі, з підстав протиправної реєстрації та направленні на скасування відповідних рішень та записів щодо відповідного майна з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Виходячи із наведеного вище, позивач, звертаючись до суду із даним позовом та вимагаючи визнати неправомірними записи та рішення щодо реєстрації прав на відповідне нерухоме майно, зобов`язаний довести, яким чином оспорюванні реєстраційні дії (рішення, та наявні записи) порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і, в залежності від встановленого, вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Відповідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

У частині другій статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній до 16.01.2020, яка діяла на час прийняття оскаржених рішень приватного нотаріуса та звернення з позовом у цій справі) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Однак згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що, на відміну від частини 2 статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Однак, таких позовних вимог в рамках даної справи позивач не заявляв. Суд не може виходити за межі позовних вимог. За імперативними приписами ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, з 16.01.2020, тобто на час ухвалення рішення у даній справі, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак вказаний спосіб захисту у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а значить не спроможний надати особі ефективний захист її прав.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19, від 03.09.2020 № 914/1201/19.

Згідно ч. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання позивача на висновок комісії при Міністерстві юстиції України за результатом розгляду скарги на рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Тишко І.О. № 26923423 від 09.12.2015 року, судом не оцінюються як правомірні, оскільки застосування статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зі здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав було можливе лише з 02.11.2016, водночас Порядок від 21.12.2016 №990, яким регламентовано відповідні процедури, міг бути застосований з 30.12.2016. Відтак повноваження Міністерства юстиції України щодо здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав було обмежено проведенням моніторингу та призначення камеральних перевірок реєстраційних дій вчинених суб`єктами державної реєстрації прав та державними реєстраторами, до набрання чинності статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку від 21.12.2016 №990 (наприклад, постанова Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №826/12868/17).

Крім того, з наданих учасниками справи до матеріалів справи доказів вбачається, що на даний час право власності на спірне приміщення за адресою по вул. Гоголя, 84 у м. Миргороді, Полтавської області, 37600, зареєстровано за відповідачем 2 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" за рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. про реєстрацію права власності індексний номер 28947979.

Суд також враховує, що в провадженні господарського суду Полтавської області перебувала справа № 910/3867/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус", м. Миргород, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета на стороні позивача ОСОБА_1 , м.Миргород, ОСОБА_2 , м. Васильків, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", м. Київ, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Тишко Ірина Олександрівна, м. Київ, Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк", м. Київ, про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації прав та зобов`язання поновлення відомостей у державному реєстрі речових прав.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 року у справі № 910/3867/19 відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Пермус" до ТОВ "Поліс" про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності від 25.03.2016 без вчинення нотаріальної дії приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О., індексний номер 28947979 щодо реєстрації права власності на нежитлове приміщення по вул. Гоголя, 84 у м. Миргороді, Полтавської області, загальною площею 269,6 кв.м.; скасуванні державної реєстрації прав на нерухоме майно, індексний номер запису про право власності: 13880222 від 25.03.2016 року на нежитлове приміщення 1 по АДРЕСА_5 загальною площею 269,6 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (, країна реєстрації: Україна, м. Київ, вулиця Шовковична, будинок 42-44, офіс 13-В) та зобов`язання поновлення відомостей у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна на нежитлове приміщення 1 по АДРЕСА_5 загальною площею 269,6 кв.м., що передували скасованим записам.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції зазначив, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння позивача та перебуває у володінні Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наданим позивачем. Разом з тим, позивач намагається захистити свої цивільні права способом, який не пов`язаний із позбавленням володіння.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує встановлена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Оскільки в силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду, суд приймає до уваги рішення господарського суду у справі № 910/3867/18 та встановлені у ньому факти, при цьому ці факти не можуть ставитися судом під сумнів.

З урахуванням наведеного та враховуючи положення частини 1 статті 2, частини 2 статті 4, частин 1-3 статті 13, частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, позивач при зверненні до суду з позовом мав сформулювати заявлені вимоги таким чином, щоб вони відповідали ефективному способу захисту права, були чіткими та зрозумілими. Однак, заявлена позивачем вимога щодо визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Тишко Ірини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення 26923423 від 09.12.2015 року та скасування внесеного на підставі рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису не може бути ефективним способом захисту порушеного права, оскільки фактично позивач оскаржує реєстраційні дії щодо зміни іпотекодержателя, тоді як на даний час позивач вже не є ані іпотекодавцем, ані власником майна.

Ефективним способом захисту права власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, є звернення до суду з віндикаційним позовом до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, тобто з позовом про повернення майна із чужого незаконного володіння. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) зазначено, що: «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника».

Отже, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Тишко Ірини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення 26923423 від 09.12.2015 року та у скасуванні внесеного на підставі рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису.

З урахуванням наведеного суд частково задовольняє позовні вимоги.

Розглянувши клопотання позивача про встановлення факту порушення законності державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. по справі та винесення окремої ухвали та повідомлення правоохоронних органів про вчинення злочину 09.12.2015 року державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О., суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки позивач не позбавлений права і можливості самостійно звернутися з цього приводу до правоохоронних органів. Матеріали справи свідчать, що позивач таким правом скористався.

Судові витрати у відповідності до приписів ст. 129 ГПК України відшкодовуються позивачу пропорційно задоволеним позовним вимогам з рахунок відповідача 1 з огляду на визнання судом дій відповідача неправомірними.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 129,232-233,237-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати незаконними та протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Тишко Ірини Олександрівни (вул. Артема, 21/9, офіс 106, м. Київ, 01001) щодо прийняття рішення індексний номер 26923423 від 09.12.2015 року.

4. Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Тишко Ірини Олександрівни (вул. Артема, 21/9, офіс 106, м. Київ, 01001) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус" (вул. Гоголя, 84, м. Миргород, Полтавська область, 37600 , ідентифікаційний код 39947744) 2102 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 28.09.2020 року

Порядок набрання рішенням законної сили встановлено ст. 241 ГПК України. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, визначені ст.ст.256-257 ГПК України.

Суддя Тимощенко О.М.