ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2020 Справа № 917/656/20

м.Полтава

за позовною заявою Фермерського господарства «Житниця Полтавщини», вул. Миру, 54, с. Михнівці, Лубенський район, Полтавська область, 37570

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039

про визнання права володіння та користування земельною ділянкою на умовах оренди

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар судового засідання Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи: розглядається позовна заява Фермерського господарства «Житниця Полтавщини» до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання за Фермерським господарством «Житниця Полтавщини» (37570, вул. Миру, 54, с. Михнівці, Лубенський район, Полтавська область, ) права володіння та користування на умовах оренди земельною ділянкою загальною площею 16,6001 га, кадастровий номер :00:011:0056 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства по договору оренди землі від 28.11.2015 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 12272081 від 28.11.2015 р., яка знаходиться за межами населених пунктів на території Покровської сільської ради Зінківського району Полтавської області.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що громадянин ОСОБА_1 , виконавши всі вимоги Закону України «Про фермерське господарство» (щодо порядку створення фермерського господарства) після укладення договору оренди землі та створення Фермерського господарства «Житниця Полтавщини» змінив форму своєї діяльності та став засновником і головою фермерського господарства, яке фактично прийняло на себе права користування земельною ділянкою на умовах оренди для ведення фермерського господарства (за цільовим призначенням), тобто, набуло права та обов`язки орендаря по договору оренди землі від 28.11.2015 р., а у ОСОБА_1 такі права припинилися.

Проте, як зазначає позивач, оскільки в договорі оренди землі орендарем формально залишається громадянин ОСОБА_1 (засновник та голова ФГ), який особисто за законом не може використовувати орендовані земельні ділянки за цільовим призначенням, тому необхідно замінити сторону Договору «Орендаря» на «Фермерське господарство «Житниця Полтавщини» в особі голови ОСОБА_1 ».

Позивач посилається на пункт 4.3. Статуту ФГ «Житниця Полтавщини», яким передбачено, що право володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у користуванні (оренді) засновника Господарства, на яких створене фермерське господарство, здійснює фермерське господарство, в зв`язку з чим Господарство звертається до орендодавця щодо заміни сторони «Орендаря» в договорі оренди.

Тому, з метою приведення договору оренди землі до вимог законодавства, 02 липня 2018 року Фермерське господарство «Житниця Полтавщини» звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про внесення змін до договору оренди в частині заміни сторони орендаря з « ОСОБА_1 » на «Фермерське господарство «Житниця Полтавщини» в особі Голови Нелюби Віталія Михайловича», шляхом укладення додаткової угоди до договору, в зв`язку з тим, що Фермерське господарство є належним володільцем та користувачем земельних ділянок, наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області Нелюбі В.М. До клопотання, як зазначає позивач, додано всі необхідні документи, а саме, копія протоколу про створення Фермерського господарства, копія статуту, копія виписки з ЄДР, а також проект додаткової угоди для підписання. Проект додаткової угоди підписаний первісним орендарем ОСОБА_1 та новим орендарем Фермерським господарством «Житниця Полтавщини», а саме головою господарства ОСОБА_1 .

Проте, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області листом від 09.07.2018 р. № 32-16-0.332-3967/2-18, як зазначає позивач, не виконало вимоги Закону та надало незаконну відмову Господарству, в якій зазначило, що «… Головним управлінням не вбачається правових підстав для задоволення Вашого клопотання».

При цьому, як зазначає позивач, ігнорування Головним управлінням Держгеокадастру норм законодавства та відмова від внесення змін до договору оренди порушує законне право Фермерського господарства на користування і володіння земельною ділянкою на умовах оренди, отриманою саме для цілей - ведення фермерського господарства, використання якої фермерським господарством є невід`ємною складовою його створення та функціонування та суперечить вимогам ст. 31 ЗК України, ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство», ст. 1 Закону України «Про землеустрій».

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ч. 1 ст. 31 ЗК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство», п. 4.1. Статуту ФГ та вказує, що землі фермерського господарства можуть складатися лише з земельних ділянок, що використовуються фермерським господарством на умовах оренди та не можуть складатися із земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у користуванні (оренді) його засновника, в даному випадку, ОСОБА_1 .

Позивач також вказує на статтю 1 Закону України «Про землеустрій», якою передбачено, що цільове призначення земельної ділянки це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку та відповідно до пунктів 14, 15 договору оренди землі, земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства, цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення, код використання, згідно з КВЦПЗ А.01.01.02. (землі фермерського господарства).

Позивач дійшов висновку, що Фермерське господарство, як дійсний орендар земельної ділянки за вказаним договором (наданої в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства), має право приведення останнього у відповідність з фактичними обставинами щодо сторони «орендаря», тому відмова Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у внесенні запропонованих змін до договору оренди означає невизнання відповідачем права Фермерського господарства «Житниця Полтавщини» на оренду спірної земельної ділянки і унеможливлює набуття ним цього права, тому в порядку статті 30 Закону України «Про оренду землі» фермерське господарство змушене звертатися до суду, з метою захисту своїх прав шляхом визнання права володіння та користування земельною ділянкою на умовах оренди.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.04.2020 року відкрито провадження у справі № 917/656/20.

Відповідач у відзиві на позов від 14.06.2020, позов не визнає, посилаючись на те, що договором оренди землі, укладеним між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, було досягнуто усіх істотних умов, та відповідно до норм, передбачених Законом України «Про фермерське господарство», Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» не передбачений порядок заміни сторони договору, який можна застосовувати до даної ситуації.

В обґрунтування відзиву відповідач також посилається на ст. 124, ст. 134 ЗК України, Закон України від 16.02.2016 р. № 1012-VIII «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів, який набув чинності 03.04.2016 р., і зазначає, що замінити сторону в договорах оренди земельних ділянок, а саме, орендаря ОСОБА_1 на ФГ «Житниця Полтавщини» в даному випадку неможливо, оскільки порядок набуття права оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства відповідно до положень Земельного кодексу України, здійснюється в порядку аукціону.

Відповідач зазначає, що право володіння і користування земельною ділянкою площею 16,6001 га кадастровий номер :00:011:0056 належить на підставі вищезазначеного договору оренди землі громадянину ОСОБА_1 .

Також зазначає, що в листі від 09.07.2018 р. за вихідним № 32-16-0.332-3967/2-18 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області заперечувало лише внесення змін до договору оренди землі, оскільки чинним законодавством такий порядок не передбачений. А з приводу володіння та користування позивачем земельними ділянками в листі від 09.07.2018 року за вихідним № 32-16-0.332-3967/2-18 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не заперечувало і не заперечує на даний час. Крім того, Головне управління не надсилало будь-який листів позивачу з приводу незаконного використання ним вищевказаної земельної ділянки.

Відповідач зазначає, що позивач, Фермерське господарство «Житниця Полтавщини» було створене ОСОБА_1 на виконання вимог ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фермерське господарство» і відповідно до зазначеного позивачем, земельна ділянка фактично використовується Фермерським господарством, яке при такому використанні несе всі витрати, сплачує усі обов`язкові платежі, пов`язані з користуванням землею, у тому числі орендну плату за неї.

Відповідач посилається на положення ч.1 ст. 7, ст. 12 ЗУ «Про фермерське господарство», ст. 15-1, ст. 152, ст. 186-1 Земельного кодексу України ( в редакціях, що діяли станом на 2015 рік) і зазначає, що норма ст. 12 ЗУ «Про фермерське господарство» в частині підпункту «в» не ставить в залежність ту обставину, хто є формальним орендарем земельної ділянки, громадянин-учасник (засновник) фермерського господарства чи саме господарство як юридична особа.

Відповідач звертає увагу суду на те, що з Листа-відповіді № 32-16-0.332-3967/2-18 від 09.07.2018 р., надісланого Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області позивачу випливає, що останньому надано відмову саме у внесенні змін до договорів в частині заміни орендаря земельних ділянок і ніяким чином не заперечувалось право використання або володіння земельними ділянками на умовах оренди відповідно до договорів за ФГ «Житниця Полтавщини».

Отже, відповідно до вищевикладеного, відповідач дійшов висновку, що право позивача на користування або володіння земельними ділянками не порушено, а отже, відсутній спір про право.

Відповідач, посилаючись на п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, просить суд закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору.

06.07.2020 р. від позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач зазначає, що заперечення відповідача викладені у відзиві на позов є безпідставними, необґрунтованими та такими, що полягають у хибному трактуванні законів, оскільки Закон України «Про фермерське господарство» передбачав і передбачає право ОСОБА_1 (засновника ФГ «Житниця Полтавщини») на орендованій ним земельній ділянці за договором заснувати таку форму підприємницької діяльності громадян як Фермерське господарство «житниця Полтавщини». При цьому, наявність у користуванні ОСОБА_1 орендованої ним за договором земельної ділянки, в силу статті 8 Закону України «Про фермерське господарство» було обов`язковою умовою державної реєстрації Фермерського господарства «Житниця Полтавщини».

Враховуючи зазначене, як вказує позивач, із заснування 04.06.2018 р. ОСОБА_1 Фермерського господарства «Житниця Полтавщини» () змінилася форма діяльності ОСОБА_1 щодо використання орендованої ним за договором земельної ділянки на фермерське господарство.

Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про фермерське господарства» і частиною 1 статті 31 Земельного кодексу України до земель фермерського господарства не відносяться земельні ділянки, що використовуються громадянами членами фермерського господарства на умовах оренди, проте відносяться земельні ділянки, що належать на праві власності фермерському господарству як юридичній особі та/або громадянам членам фермерського господарства, а також земельних ділянок, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Тому, як вказує позивач, у даному випадку висновок про наявність у Фермерського господарства прав щодо земельної ділянки переданої в оренду засновнику господарства ОСОБА_1 , прямо випливає з закону і є очевидним та обумовлює законні очікування позивача на заміну сторони в договорі. В зв`язку з чим пропозиція Фермерського господарства «Житниця Полтавщини», викладена в листі від 02.07.2018 р. щодо заміни сторони в договорах, є правомірною та повністю відповідає вимогам Закону.

Позивач в обґрунтування відповіді на відзив посилається також на позицію, висловлену Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.12.2019 р. по справі № 911/2202/18 «…за змістом статей 1,5,7,8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вони надавалися. Таким чином, після державної реєстрації фермерського господарства у правовідносинах користування земельними ділянками наданими на підставі Закону України «Про фермерське господарство», відбувається фактична заміна орендаря і обов`язки користувача земельної ділянки переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації. …»

Враховуючи вищевикладене, як зазначає позивач, твердження відповідача про те, що замінити сторону в договорі оренди земельної ділянки, а саме орендаря ОСОБА_1 на ФГ «Житниця Полтавщини» в даному випадку неможливо, оскільки порядок набуття права оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства відповідно до положень Земельного кодексу України, здійснюється в порядку аукціону є хибним, оскільки у статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», частині 1 статті 134 Земельного кодексу України мова йде про надання земельних ділянок в користування для ведення уже створеного фермерського господарства, а не земельних ділянок на основі яких таке фермерське господарство створювалося.

Крім того, позивач вказує, що набуття Фермерським господарством «Житниця Полтавщини» прав і обов`язків орендаря за договором передбачає внесення до наявного договору змін щодо заміни сторони орендаря без прийняття орендодавцем нового рішення, оскільки у даному випадку таким рішенням для Фермерського господарства «Житниця Полтавщини» як правонаступника прав та обов`язків ОСОБА_1 за договором від 28.11.2015 р. є наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 20.11.2015. № 2487/0/75-15-СГ ( адже мова йде не про надання земельних ділянок в оренду, а про зміну умов (заміну сторони) в діючому Договорі оренди землі).

Стосовно змісту листа-відповіді відповідача № 32-16-0.332-3967/2-18 від 09.07.2018 р. і посилання його на те, що право позивача на користування або володіння земельними ділянками не порушено, а отже, відсутній спір про право, як зазначає позивач, не відповідають дійсності, оскільки позивачем в листі від 02.07.2018 р. наголошувалося саме на тому, що фермерське господарство є належним володільцем та користувачем земельних ділянок наданих Головним управління Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_1 . При цьому, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області в листі від 09.07.2018 р. зазначило, що «…договори оренди землі на земельні ділянки укладені з громадянином ОСОБА_1 , отже право володіння і користування зазначеним земельними ділянками належить на підставі договорів оренди землі громадянину ОСОБА_1 », тобто фактично заперечуючи та не визнавши права володіння та користування фермерського господарства на спірну земельну ділянку. Разом з тим, як зазначає позивач, відповідач в листі-відповіді зазначив, що не вбачається правових підстав для задоволення клопотання, в зв`язку з чим у позивача теж виникає спір про право, яке потребує захисту в суді

Оскільки право володіння та користування земельною ділянкою Фермерським господарством «Житниця Полтавщини» не визнане органом влади, а саме Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, то необхідним способом захисту такого права, як зазначає позивач, є його визнання в судовому порядку.

Позивач зазначає, що заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов Фермерського господарства «Житниця Полтавщини» є необґрунтованими, не містять жодного доказу, який би спростовував законні вимоги позивача, побудовані на хибному трактуванні законів, порушуючи законні права та інтереси позивача.

При цьому, як стверджує позивач, Фермерське господарство як дійсний орендар земельної ділянки за вказаним договором (наданої в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства), має повне право на визнання за ним права володіння та користування земельною ділянкою на умовах оренди, з метою раціонального використання земельної ділянки та використання її за цільовим призначенням.

Ухвалою від 20.09.2020 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті на 23.09.2020 року.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) 28.11.2015 було укладено договір оренди землі на термін 25 років, відповідно до якого орендодавець згідно наказу від 20.11.2015 № 2487/0/75-15-СГ надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 16,6001 га, у т.ч. рілля 16,6001 га, кадастровий номер :00:011:0056, для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Покровської сільської ради Зінківського району Полтавської області.

Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства (п.14 договору).

Відповідно до п. 15 договорів цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення код використання згідно з КВЦПЗ А.01.01.02.

Як зазначає позивач, 04.06.2018 ОСОБА_1 на земельній ділянці, наданій в оренду згідно договору оренди створено Фермерське господарство «Житниця Полтавщини», яке зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05.06.2018 р., .

Засновником та головою фермерське господарство «Житниця Полтавщини» є ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що після створення Фермерського господарства «Житниця Полтавщини» земельна ділянка за кадастровим номером :00:011:0056 використовується для ведення фермерського господарства з метою виробництва товарної сільськогосподарської продукції, що відображено в Статуті позивача.

Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України. З чого випливає, що Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом у таких правовідносинах.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство (ч. 1 ст. 5 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство» після одержання засновником у власність земельної ділянки або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Судом встановлено, що стороною за договором оренди землі є фізична особа ОСОБА_1 , який є засновником та головою Фермерського господарства «Житниця Полтавщини».

Фактично, земельна ділянка використовується Фермерським господарством «Житниця Полтавщини», яке й було створене для цілей, зазначених в п. 1 Статуту ФГ.

Відповідно до п. 4.3. Статуту ФГ «Житниця Полтавщини» передбачено, що право володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у користуванні (оренді) засновника Господарства, на яких створене фермерське господарство, здійснює фермерське господарство, в зв`язку з чим Господарство звертається до орендодавця щодо заміни сторони «Орендаря» в договорі оренди, шляхом укладення додаткових угод.

02.07.2018 Фермерське господарство «Житниця Полтавщини» звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про внесення змін до договору оренди в частині заміни сторони орендаря з ОСОБА_1 на Фермерське господарство «Житниця Полтавщини» в особі Голови Нелюби Віталія Михайловича», шляхом укладення додаткової угоди до договору, в зв`язку з тим, що Фермерське господарство є належним володільцем та користувачем земельних ділянок, наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_1 . До клопотання додано всі необхідні документи, а саме, копія протоколу про створення фермерського господарства, копія статуту, копія виписки з ЄДР, а також проект додаткової угоди для підписання. Проект додаткової угоди підписаний первісним орендарем ОСОБА_1 та новим орендарем Фермерським господарством «Житниця Полтавщини», а саме головою господарства ОСОБА_1 .

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області листом від 09.07.2018 № 32-16-0.332-3967/2-18 відмовило господарству у задоволенні клопотання за відсутністю правових підстав.

Позивач зазначає, що Фермерське господарство як дійсний орендар земельної ділянки за договором (надана в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства), має право на приведення останніх у відповідність з фактичними обставинами щодо сторони «орендаря», тому відмова Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у внесенні запропонованих змін до договорів оренди означає невизнання відповідачем права Фермерського господарства «Житниця Полтавщини» на оренду спірних земельних ділянок і унеможливлює набуття ним цього права, тому в порядку статті 30 Закону України «Про оренду землі» фермерське господарство з метою захисту своїх прав, шляхом визнання права володіння та користування на умовах оренди звернулося до суду з даним позовом.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши додані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» ( в редакції станом на 2015 р.) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» ( в редакції станом на 2015 р.) саме громадяни звертаються до відповідного розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної власності для отримання в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення

фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Після одержання засновником державного акту на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Тобто, можливість реалізації громадянином права на створення юридичної особи фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

До Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області звернувся ОСОБА_1 з заявою на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Покровської сільської ради Зінківського району Полтавської області із земель державної власності.

Наказом від 05.08.2015 за № 600/0/75-15-СГ Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства (із земель сільськогосподарського призначення державної власності) за межами населеного пункту на території Покровської сільської ради Зінківського району Полтавської області, орієнтовною площею 16,6000 га в оренду.

Наказом від 20.11.2015 за № 2487/0/75-15-СГ Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області було передано громадянину ОСОБА_1 земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності, кадастровий номер :00:011:0056 площею 16,6001 га ріллі, земель запасу для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду терміном на 25 років.

Між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди щодо даної земельної ділянки.

ОСОБА_1 є керівником Фермерського господарства «Житниця Полтавщини».

Відповідно до п. 1.2. Статуту ФГ «Житниця Полтавщини» ОСОБА_1 є засновником та головою господарства, яке зареєстроване державним реєстратором 05.06.2018 р. за № 0002052.

Відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 затвердженого наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області цільове призначення земельної ділянки визначено для ведення фермерського господарства.

Таким чином, земельна ділянка надавалася громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства із створенням юридичної осоюи Фермерського господарства «Житниця Полтавщини».

Згідно ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

При цьому зазначена норма (в частині підпункту «в») не ставить в залежність ту обставину, хто є формальним орендарем земельної ділянки: громадянин-учасник (засновник) фермерського господарства чи саме господарство як юридична особа.

Зі змісту положень статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

З комплексного аналізу норм статей 1,5,7,8,12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вони надавалися.

Вищезазначена правова позиція викладена у постановах Великої палати Верховного суду від 13.03.2018 р. по справі № 348/992/16-ц, від 13.06.2018 р. у справі № 474/100/16-ц, від 12.12.2018 р. у справі № 704/29/17-ц та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.12.2019 р. по справі № 911/2202/18.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу України від 25.10.20-1 р. № 2768-ІІІ (зі змінами та доповненнями) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту права власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Суд також зазначає, що в даному випадку визнання права володіння та користування на умовах оренди земельною ділянкою за ФГ «Житниця Полтавщини є правомірним з огляду на гарантії, встановлені ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вимога позивача про визнання за Фермерським господарством «Житниця Полтавщини» права володіння та користування на умовах оренди земельною ділянкою на умовах оренди загальною площею 16,6001 га, кадастровий номер :00:011:0056 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства по договору оренди землі від 28.11.2015 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 12272081 від 28.11.2015 р., яка знаходиться за межами населених пунктів на території Покровської сільської ради Зінківського району Полтавської області підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Посилання відповідача у відзиві на позов щодо відсутності предмета спору з проханням закрити провадження у справі, суд вважає безпідставним, оскільки в листі відповідача від 09.07.2018 р. № 32-16-0.332-3967/2-18 останній зазначив, що договори оренди, укладені з громадянином ОСОБА_1 . Отже, право володіння і користування земельною ділянкою належить на підставі вищезазначеного договору оренди землі громадянину ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2. Визнати за Фермерським господарством «Житниця Полтавщини» (вул. Миру, 54, с. Михнівці, Лубенський район, Полтавська область, 37570, ) право володіння та користування на умовах оренди земельною ділянкою загальною площею 16,6001 га, кадастровий номер :00:011:0056 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства по договору оренди землі від 28.11.2015 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 12272081 від 28.11.2015 р., яка знаходиться за межами населених пунктів на території Покровської сільської ради Зінківського району Полтавської області.

3.Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ( вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) на користь Фермерського господарства «Житниця Полтавщини» (вул. Миру, 54, с. Михнівці, Лубенський район, Полтавська область, 37570, ) - 2 102 грн. витрати по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено: 24.09.2020

Суддя Кльопов І.Г.