ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2020м. ДніпроСправа № 904/3767/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Обласного комунального спеціалізованого підприємства з виконання норм екологічної безпеки, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Форс", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 459 533,32 грн

СУТЬ СПОРУ:

Обласне комунальне спеціалізоване підприємство з виконання норм екологічної безпеки звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Форс" заборгованості у сумі 459 533,32 грн, з яких: 440 455,02 грн - основний борг, 8 781,58 грн - 3 % річних, 10 296,72 грн - інфляційні втрати.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором № 1910-01/1 від 01.10.2019 в частині своєчасної оплати наданих послуг із розміщення й захоронення твердих промислових відходів.

Провадження у справі відкрито ухвалою господарського суду від 17.07.2020.

Враховуючи приписи частини тринадцятої статті 8, статті 12, частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд було вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

Відповідач відзиву на позов не надав. Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 32).

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони, справа підлягає розгляду за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Обласним комунальним спеціалізованим підприємством з виконання норм екологічної безпеки (далі - виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко-Форс" (далі - замовник, відповідачем) укладено договір № 1910-01/1 від 01.10.2019 про надання послуг (далі - договір).

Відповідно до пункту 1 договору замовник зобов`язується передати та оплатити, а виконавець - у порядку та строки, передбачені договором, прийняти відходи, які утворюються під час здійснення буріння свердловини для видобування нафти та газу с.Мелихівка, скважина 170 Мелихівського ГКР, скважина 190 Мелихівського ГК (шлам буровий), код за державним класифікатором України ДК 005-96 (новий) 1110.2.9.08, IV клас небезпеки (далі - ТПВ) та надати послуги з їх розміщення та захоронення.

Виконавець зобов`язується здійснювати розміщення твердих промислових відходів замовника IV класу небезпеки відповідно до класифікатора видів відходів, що дозволено захороняти на полігоні сел. Смирнівка Лозівського району Харківської області (пункт 2.1 договору).

Пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі в національній валюті.

Відповідно до пункту 3.2 договору розрахунки за цим договором здійснюються замовником на підставі 100% передоплати за послуги з розміщення та захоронення твердих промислових відходів згідно з договором.

Вартість послуг за розміщення та захоронення відходів зазначається в протоколі узгодження ціни, який є невід`ємним додатком до цього договору (пункт 3.3 договору).

Згідно з пунктом 3.4 договору виконавець складає акт наданих послуг до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі наданих звітів майстра дільниці. Складені акти підписуються замовником та повертаються виконавцю не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2019 року, а в частині оплати за надані послуги - до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 4.1 договору).

Протоколом узгодження договірної ціни від 01.10.2019 сторони встановили, що вартість розміщення та захоронення 1 тонни відходів, які утворюються під час здійснення буріння свердловин для видобування нафти та газу (шлам буровий), код за державним класифікатором України ДК 005-96 (новий) 1110.2.9.08, IV клас небезпеки, згідно з паспортом (сертифікатом) на промислові відходи, становить 450,00 грн, у т.ч. ПДВ 75,00 грн (а.с. 10).

У межах укладеного договору позивач надав відповідачу у жовтні - листопаді 2019 року послуг на загальну суму 1 581 592,52 грн, що підтверджується двосторонніми актами здачі-приймання робіт (наданих послуг): № НП191031/1 від 31.10.2019 на суму 121 428,00 грн; №НП191115/1 від 15.11.2019 на суму 231 709,50 грн; № НП191130/7 від 30.11.2019 на суму 503559,00 грн; № НП191215/1 від 15.12.2019 на суму 407 094,76 грн; № НП191223/1 від 23.12.2019 на суму 317 801,26 грн (а.с. 10 - 12).

Акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень.

За надані послуги відповідач розрахувався частково, сплатив 1 141 137,50 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: № 2082 від 20.11.2019 на суму 50000,00 грн, № 2102 від 22.11.2019 на суму 71428,00 грн, № 2126 від 09.12.2019 на суму 231709,50 грн, № 2127 від 09.12.2019 на суму 168000,00 грн, № 53 від 13.12.2019 на суму 270000,00 грн, № 2199 від 31.01.2020 на суму 300000,00 грн, № 2205 від 10.02.2020 на суму 50000,00 грн (а.с.13 - 19).

Залишок грошових коштів у сумі 440 455,02 грн за надані позивачем послуги відповідач не сплатив, що й стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з виконанням/невиконанням сторонами своїх договірних зобов`язань.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України, яка кореспондується з частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до пункту 3.2 договору грошове зобов`язання відповідача мало бути виконано ним на умовах 100% передоплати.

За змістом частин першої, другої та четвертої статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

За обставинами справи свої зустрічні зобов`язання з надання послуг позивач виконав без отримання попередньої оплати від відповідача, який зазначені послуги прийняв без жодних заперечень та зауважень.

За таких обставин та відповідно до статті 538 Цивільного кодексу України повна оплата наданих послуг мала бути здійснена відповідачем у такі строки:

за актом № НП191031/1 від 31.10.2019 на суму 121 428,00 грн - 31.10.2019;

за актом № НП191115/1 від 15.11.2019 на суму 231 709,50 грн - 15.11.2019;

за актом № НП191130/7 від 30.11.2019 на суму 503 559,00 грн - 30.11.2019;

за актом № НП191215/1 від 15.12.2019 на суму 407 094,76 грн - 15.12.2019;

за актом № НП191223/1 від 23.12.2019 на суму 317 801,26 грн - 23.12.2019.

Послуги за підписаними актами відповідач оплатив частково у сумі 1 141 137,50 грн з порушенням строку. Доказів повної оплати наданих послуг відповідач суду не надав. Несплачена ним сума становить 440 455,02 грн (1581592,52 - 1141137,50 = 440455,02). Строк оплати є таким, що настав.

Відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості на суму 440 455,02 грн є законними й обґрунтованими.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних розраховані у загальній сумі 8781,58 грн за загальний період з 31.10.2019 по 10.07.2020.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку 3% річних встановлено, що він здійснений без врахуванням вимог статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку та закінчення перебігу строку.

Зокрема, позивачем не враховано, що згідно зі статтею 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За результатом здійсненого судом перерахунку та в межах позовних вимог 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача, будуть становити 8 568,80 грн, з яких:

- 149,71 грн за період з 01.11.2019 по 15.11.2019 із заборгованості у сумі 121428,00 грн;

- 116,10 грн за період з 16.11.2019 по 19.11.2019 із заборгованості у загальній сумі 353137,50 грн;

- 49,83 грн за період з 20.11.2019 по 21.11.2019 із заборгованості у загальній сумі 303137,50 грн (з урахуванням часткової оплати 20.11.2019 на суму 50000,00 грн);

- 209,49 грн за період з 22.11.2019 по 02.12.2019 із заборгованості у загальній сумі 231709,50 грн (з урахуванням часткової оплати 22.11.2019 на суму 71428,00 грн);

- 362,60 грн за період з 03.12.2019 по 08.12.2019 із заборгованості у загальній сумі 735268,50 грн;

- 110,32 грн за період з 09.12.2019 по 12.12.2019 із заборгованості у загальній сумі 335559,00 грн (з урахуванням часткової оплати 09.12.2019 на суму 399709,50 грн);

- 16,17 грн за період з 13.12.2019 по 15.12.2019 із заборгованості у загальній сумі 65559,00 грн (з урахуванням часткової оплати 13.12.2019 на суму 270000,00 грн);

- 310,79 грн за період з 15.12.2019 по 22.12.2019 із заборгованості у загальній сумі 472653,76 грн;

- 454,78 грн за період з 24.12.2019 по 30.12.2019 із заборгованості у загальній сумі 790455,02 грн;

- 1648,36 грн за період з 31.12.2019 по 09.02.2020 із заборгованості у загальній сумі 490455,02 грн (з урахуванням меж позовних вимог та часткової оплати 31.01.2020 на суму 300000,00 грн);

- 5140,65 грн із 5487,64 грн можливих до стягнення (з урахуванням меж позовних вимог) за період з 10.02.2020 по 10.07.2020 із заборгованості у загальній сумі 440455,02 грн (з урахуванням часткової оплати 09.02.2020 на суму 50000,00 грн).

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати розраховані у загальній сумі 10 296,72 грн, з яких: 980,91 грн із заборгованості у сумі 490 455,02 грн за січень 2020 року; 9 315,81 грн із заборгованості у сумі 440 455,02 грн за березень - червень 2020 року.

За результатом перевірки розрахунку інфляційних втрат правові підстави для їх зменшення відсутні.

Отже, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 459 320,54 грн, з яких: 440 455,02 грн - основний борг, 8 568,80 грн - 3% річних, 10 296,72 грн - інфляційні втрати.

Позивачем заявлені до стягнення з відповідача судові витрати, а саме судовий збір у сумі 6892,99 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 13 500,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких - витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Системний аналіз зазначених законодавчих норм дозволяє дійти висновку, що практична реалізація принципу судочинства в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Заявляючи у позові про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, позивач лише попередньо визначив їх розмір, інших необхідних для цього дій не вчинив.

Разом з тим у позові представник позивача заявив про те, що докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу будуть подані відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин на час винесення рішення витрати на професійну правничу допомогу між сторонами не розподіляються.

Судовий збір покладається на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 6889,80 грн (459320,54х6892,99/459533,32 = 6889,80).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального спеціалізованого підприємства з виконання норм екологічної безпеки до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Форс" про стягнення заборгованості у сумі 459 533,32 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Форс" (ідентифікаційний код 40345922; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Володимира Моссаковського, буд. 6-А) на користь Обласного комунального спеціалізованого підприємства з виконання норм екологічної безпеки (ідентифікаційний код 31519314; місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 6 під`їзд) основний борг у сумі 440 455,02 грн, 3% річних у сумі 8 568,80 грн, інфляційні втрати у сумі 10 296,72 грн, судовий збір у сумі 6889,80 грн.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21.09.2020.

Суддя І.І. Колісник