ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2020 Справа № 912/3973/19

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

за участю представників:

від позивача: Пясецький Д.В. адвокат, довіреність №14-416 від 27.11.2019

від відповідача: не з`явися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.03.2020 у справі №912/3973/19 (суддя Тимошевська В.В.; рішення ухвалене о 10:36 год. у місті Кропивницький, повне рішення складено 06.03.2020)

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача: Комунального підприємства "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді, м.Долинська, Кіровоградська область

про стягнення 494999,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді про стягнення 154832,75 грн. пені, 109295,83 грн. - 3% річних та 230870,85 грн. інфляційних за договором постачання природного газу №5106/1718-ТЕ-18 від 12.09.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань з своєчасного розрахунку за поставлений природний газ.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 02.03.2020 у справі №912/3973/19 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 77416,38 грн. пені, 109295,83 грн. - 3% річних, 228131,87 грн. інфляційних, а також 7383,91 грн. судового збору.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Означене рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що з урахуванням обставин справи умов укладеного договору і чинного законодавства проведений позивачем розрахунок пені і 3% річних є обґрунтованим і арифметично правильним. В той же час судом за клопотанням відповідача зменшено розмір пені, прийнявши до уваги, залежність КП "Долинське міське комунальне господарство" від своєчасності та періодичності розрахунків споживачами послуг, наявність категорії населення у місті Долинська, які користуються пільгами та субсидіями (дитячі садки, школи, лікарні та інші бюджетні установи), незначні періоди прострочення відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань.

Вимоги щодо стягнення інфляційних втрат задоволені частково, оскільки позивачем нараховано інфляційні втрати з урахуванням встановленого індексу інфляції за попередній місяць, тобто "інфляційні" нараховані на "інфляційні", що є неправомірним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач (АТ "НАК "Нафтогаз України") звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.03.2020 у справі №912/3973/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 2738,98 грн. та пені в розмірі 77416,37 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Позивач не погоджується з висновком суду про неможливість здійснення нарахувань індексу інфляції за кожний наступний місяць на суму боргу, що вже включає в себе інфляційне збільшення за попередні періоди.

Апелянт посилається на лист Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 "Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", за яким при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період прострочення необхідно щомісячні індекси інфляції за відповідний проміжок часу помножити між собою.

Отже, вважає позивач, при розрахунку інфляційних витрат має застосовуватися сукупний індекс інфляції, помножений на суму боргу, що відповідає як методиці, викладеній у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97, так і роз`ясненням, викладеним у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14.

Заперечуючи проти зменшення розміру пені позивач звертає увагу на те, що в момент підписання договору відповідач погодився з тим, що за неналежне виконання умов договору буде покладено відповідальність відповідно до умов договору.

При розгляді питання зменшення пені судом не досліджено майнові інтереси позивача. Апелянт стверджує, що станом на 01.01.2020 торгова дебіторська заборгованість з боку споживачів становила 49,533 млрд. грн., має тенденцію до зростання. Станом на 30.09.2019, відповідно до консолідованого звіту позивача, розмір короткострокових позик складає 34,466 млрд. грн., довгострокових -24,321 млрд. грн. Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2017/2018,2018/2019 і 2019/2020 років.

Позивач наголошує, що несвоєчасність сплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на АТ "НАК "Нафтогаз України" державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2019-2020.

Апелянт акцентує увагу на тому, що неналежне планування своєї діяльності відповідачем не повинно порушувати права інших господарюючих суб`єктів, які належним чином виконали свої обов`язки. Ризики від власної діяльності відповідача не можуть покладатися на інших учасників господарських відносин, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості.

Позивач також не погоджується із зазначенням суду про незначні періоди прострочення оплати відповідачем, оскільки відповідно до розрахунку від 2 до 184 днів, вказаний строк не є незначним, бо складає більше півроку.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Відповідач (КП "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді) у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апеляційної скарги, посилається на обґрунтованість застосування судом частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України і статті 233 Господарського кодексу України. Відповідач зазначає, що ним надано належні і допустимі докази, а саме довідки за підписом головного бухгалтера підприємства, які свідчать про скрутний фінансово-майновий стан підприємства.

Відповідач вказує, що з наданих позивачем матеріалів, останній не поніс значних збитків від порушення відповідача строків оплати газу, а суми штрафних санкцій виникли у зв`язку з великою вартістю природного газу, вартість якого становить більше 85% в тарифі на послугу з теплопостачання, і яка є непомірною для сплати контрагентами комунального підприємства.

Комунальним підприємством несвоєчасно проводилась оплата за отриманий природний газ у зв`язку з тим, що підприємство із значною затримкою отримувало субвенції з бюджету та низьким рівнем платоспроможності головного споживача послуги з центрального опалення - населення міста.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.04.2020 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.03.2020 у справі №912/3973/19. У зв`язку із встановленням на період дії карантинних заходів в Україні тимчасово особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду на виконання постанови Кабінету міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", враховуючи Рекомендації Ради суддів України, викладені у листі №9рс-186/20 від 16.03.2020, сторони попереджені, що про дату та час судового засідання з розгляду справи будуть повідомлені ухвалою суду.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 25.05.2020 розгляд справи призначено в судовому засіданні на 20.07.2020 о 12:00 год.

16.07.2020 від позивача на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У зв`язку з перебуванням судді Широбокової Л.П. у відпустці, автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи №912/3973/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2020.

Ухвалою суду від 16.07.2020 колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.03.2020 у справі №912/3973/19 до свого провадження; відмовлено представнику Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у задоволенні заяви про проведення судового засідання призначеного на 20.07.2020 о 12:00 год. у справі №912/3973/19 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У зв`язку з неявкою представників сторін у судове засідання, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду розгляд справи відкладено на 23.09.2020 о 12:00 год.

Враховуючи перебування суддів Кузнецової І.Л. та Орєшкіної Е.В. у відпустці, автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду заяви представника АТ "НАК "Нафтогаз України" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Антонік С.Г., Іванов О.Г., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.09.2020 колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.03.2020 у справі №912/3973/19 до свого провадження; відмовлено представнику Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" адвокату Пясецькому Д.В. у задоволенні заяви про проведення судового засідання призначеного на 23.09.2020 о 12:00 год. у справі №912/3973/19 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В подальшому ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.09.2020 вдруге подану заяву представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" Пясецького Дмитра Васильовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; ухвалено судове засідання у справі №912/3973/19 призначене на 23.09.2020 о 12:00 год. провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" Пясецького Дмитра Васильовича з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

За розпорядженнями керівника апарату суду від 22.09.2020, у зв`язку з виходом з відпустки суддів Кузнецової І.Л. та Орєшкіної Е.В., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №912/3973/19, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2020 означеною колегією суддів прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.03.2020 у справі №912/3973/19 до свого провадження.

У судове засідання 23.09.2020 представник відповідача не з`явився.

22.09.2020 на електронну адресу суду від КП "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді надійшла заява, в якій посилаючись на оголошення в Україні карантину викликаним епідемією коронавірусу, постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" та на те, що на даний час керівник комунального підприємства знаходиться на лікарняному, а в.о. начальника юридичного відділу в щорічній відпустці, сторона просить перенести судове засідання на іншу дату та час, зручні для суду після закінчення карантинних заходів.

Представник позивача заперечив на задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, посилаючись на роботу підприємств сторін цього спору під час запровадженого карантину, не визнання судом обов`язковою явку представників в судове засідання та не надання відповідачем доказів неможливості направити для участі в судовому засіданні іншого повноважного представника.

Враховуючи, що відповідачем надано в матеріали справи відзив на апеляційну скаргу, явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, а судове засідання у цій справі, призначене на 23.09.2020, проводиться в режимі відоконференцзв`язку "EasyCon", про що повідомлено сторони відповідною ухвалою, але відповідач не скористався такою формою участі, колегія суддів визнала, що неявка представника відповідача не перешкоджає з`ясуванню суттєвих обставин спору, тому відмовила в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та вважала за можливе розглянути цю справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 23.09.2020 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) і Комунальним підприємством "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді (Споживач)12.09.2017 укладено договір постачання природного газу №5106/1718-ТЕ-18, за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити Споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а Споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг та постачання гарячої води населенню (пункт 1.2. договору).

Відповідно до пункту 3.1. договору Постачальник передає Споживачу газ у його загальному потоці у разі передачі:

- природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого природного газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Пунктами 5.2., 5.4. договору встановлено, що ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором на дату укладення договору становить 4942,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з ПДВ - 5930,40 грн. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

За погодженням сторін в пункті 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Пунктом 8.2. договору передбачено, у разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту 61. Цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, проведені Споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20.

За пунктом 8.3. договору сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє Споживача від обов`язку сплатити на користь Постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю заборгованість за цим договором.

Згідно пункту 12.1. договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017р до 31 березня 2018р (включно), а в разі проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

15.01.2018 сторонами до договору була укладена Додаткова угода №1, в якій деякі пункти договору укладені в новій редакції, зокрема:

абзац третій пункту 6.1.: "Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання Споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002р. №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором";

пункт 8.2.6 "У разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору, він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період ,за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, проведені Споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002р №256";

пункт 8.3.: "Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору, підписання Споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002р. №256 не звільняє Споживача від обов`язку сплатити на користь Постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором".

Додатковою угодою №2 від 04.04.2018 до договору сторонами викладено пункт 12.1. Д у наступній редакції: "Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017р. по 31 травня 2018р (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення".

Актами приймання передачі природного газу від 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018 підтверджується поставка природного газу споживачу на загальну суму 11346978,27 грн.

Копії виписок по рахунку АТ "НАК "Нафтогаз України" в АТ "Ощадбанк" свідчать про оплату споживачем поставленого газу.

Предметом спору є нараховані у зв`язку з порушенням встановленого договором строку для оплати, пеня в сумі 154832,75 грн., 3% річних у сумі 109295,83 грн. і інфляційні втрати у сумі 230870,85 грн.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

В апеляційному порядку позивачем оскаржується рішення суду першої інстанції в частині неповного задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та в частині зменшення розміру пені.

За приписами пункту 1 частини другою статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

За змістом статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

За вимогами частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

За розрахунком позивача інфляційні втрати за невчасну сплату заборгованості за газ, отриманий у жовтні 2017 за період 12.2017-01.2018 складають 13451,30 грн.; у листопаді 2017 за період 01-02.2018 складають 28780,86 грн.; у грудні 2017 за період 02-03.2018 складають 21214,75 грн.; у січні 2018 за період 03-04.2018 складають 31228,22 грн.; у лютому 2018 за період 04-10.2018 складають 31490,00 грн.; у березні 2018 за період 05-12.2018 складають 96129,56 грн.; у квітні 2018 за період 06-12.2018 складають 8576,16 грн. Загальна сума інфляційних втрат - 230870,85 грн.

При розрахунку позивач виходив з правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 05.07.2019 у справі №905/600/18, за висновками якої розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). В постанові зазначено, що нарахування інфляційних втрат за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця є обґрунтованим, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Судом першої інстанції при перевірці розрахунку позивача взято до уваги постанову Верховного Суду від 14.01.2020 у справі №924/532/19, в якій зазначено, що інфляційні втрати нараховуються на суму основного боргу, а не на інфляційні втрати і 3% річних, нараховані за попередній період. Перерахунок здійснений судом з урахуванням вказаної постанови.

В той же час 26.06.2020 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 було прийнято постанову, у якій об`єднана палата дійшла висновку що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Судом також зазначено, що статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі №905/21/19 роз`яснено, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу "і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:

"Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ",

де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Отже, об`єднана палата у справі №905/21/19 відступила від висновку касаційного господарського суду, викладеного у постанові від 14.01.2020 у справі №924/532/19 про можливість розрахунку інфляційних збитків за поточний період без урахування інфляційної складової основного боргу за попередній місяць, на яку послався суд першої інстанції.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду вказав, що наведений у постанові суду касаційної інстанції від 14.01.2020 у справі №924/532/19 розрахунок інфляційних втрат порушує принципи індексації доходів населення, визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженого наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007, які застосовуються при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону.

Враховуючи означені вище висновки Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19, колегія суддів суду апеляційної інстанції у цій справі зазначає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано методику розрахунку інфляційних збитків. Судом було порушено принцип безперервної послідовності перемножування індексів інфляції та штучно виведено інфляційні збитки за попередній місяць із загальної вартості грошей у поточному місяці, в якому проводився розрахунок. Тобто було порушено ту математичну послідовність, яка закладена Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Разом із цим перевіривши розрахунки інфляційних втрат позивача, колегія суддів встановила, що вони відповідають правовій позиції Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 і є правильними, а отже такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо зменшення розміру пені.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частина перша статті 216 Господарського кодексу України)

Згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, зокрема як штрафні санкції.

Штрафними санкціями відповідно положень частини першої статті 230 Господарського кодексу України є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною другою статті 20 Господарського кодексу України визначено, що застосування штрафних санкцій є одним зі способів захисту прав та законних інтересів суб`єктів господарювання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як встановлено вище з обставин справи у пункті 8.2. сторони погодили розмір пені у випадку прострочення оплати.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем у відзиві на позовну заяву було порушено питання зменшення розміру штрафних санкцій. КП "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді вказало на те, що надає послуги з централізованого опалення населенню, бюджетним установам та організаціям, іншим споживачем в місті Долинська. Несвоєчасна оплата за природний газ, виникла через несвоєчасну сплату зазначених споживачів за отримані послуги з теплопостачання, а також через те, що КП "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді із значною затримкою отримувало субвенції на надання пільг та житлових субсидій населенню, які перераховувались відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005.

Відповідачем надано довідку по заборгованості за послуги теплопостачання по всіх категоріях споживачів за опалювальний період 2017-2018 роки і довідку по заборгованості по пільгам та субсидії за опалювальний період 2017-2018 роки. Підприємство звернуло увагу на те, що головним чинником існування заборгованості населення перед комунальним підприємством за послуги з теплопостачання у сумі 7570015,93 грн. є низький рівень платоспроможності населення в порівнянні з вартістю природного газу, який закуповується.

Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України передбачено можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки (штрафу, пені) є правом суду. За відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Вирішуючи питання про можливість зменшення суми штрафу місцевий господарський суд навів обставини, з яких він виходив.

Зменшуючи пеню на 50%, судом першої інстанції правомірно враховано статус відповідача, який здійснює діяльність по безперебійному забезпеченню тепловою енергією бюджетних підприємств, установ та організацій, які є кінцевими споживачами і виключно від розрахунків яких залежить здійснення відповідачем оплати за природний газ.

Взявши до уваги майновий (фінансовий) стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та баланс їх інтересів, оцінивши заперечення позивача, суд правильно виходив з того, що пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може. Окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує також проценти річних та інфляційні втрати, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

Безпідставними визнаються твердження відповідача про те, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню ним, покладених на нього державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду. Позивачем не доведено, що саме обставини порушення строків оплати за отриманий газ у даній справі спричинили негативні наслідки для позивача.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання позивача на правові позиції Верховного Суду у справах №908/1453/14 і №922/1010/16, оскільки висновок суду про задоволення клопотання про зменшення розміру пені у даній справі не суперечить висновку Верховного Суду у постанові від 04.05.2018 у справі №908/1453/14 про відмову у задоволенні клопотання боржника про зменшення розміру стягуваної пені, так як зменшення розміру пені є правом суду і було реалізоване ним у конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів. Щодо справи №922/1010/16, то в ній питання про зменшення розміру пені боржником не порушувалося і судами не вирішувалося, а отже у цій постанові взагалі відсутній висновок суду щодо застосування норм частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість зменшення пені, який ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства і відповідає сформованій та сталій судовій практиці суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме у спорах про стягнення заборгованості з комунального підприємства за поставлений природний газ.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог частин 1-5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (пункт 4 частини першої, частина друга статті 277 Господарського процесуального кодексу України).

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.03.2020 у справі №912/3973/19 в частині відмови в стягненні 2738,98 грн. інфляційних втрат підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення в частині стягнення інфляційних втрат. В іншій частині зазначене рішення слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" і прийняттям нового рішення в частині стягнення інфляційних втрат підлягають перерозподілу і судові витрати зі справи, а саме з Комунального підприємства "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягають стягненню 7424,99 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви і 2881,50 грн. витрат зі сплати судового збору у зв`язку з переглядом цієї справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277 ч.1 п.4, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.03.2020 у справі №912/3973/19 - скасувати в частині відмови у стягненні 2738,98 грн. інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов у відповідній частині задовольнити, виклавши резолютивну частину рішення в новій редакції:

"Стягнути з Комунального підприємства "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 77416 грн. 38 коп. пені, 109295 грн. 83 коп. - 3% річних, 230870 грн. 85 коп. інфляційних, а також 7424 грн. 99 коп. судового збору".

В іншій частині рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.03.2020 у справі №912/3973/19 залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" судові витрати в сумі 2881 грн. 50 коп. судового збору у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції.

Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Кіровоградської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 24.09.2020.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Е.В. Орєшкіна