ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020м. ДніпроСправа № 904/2237/20

За позовом Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь Дніпропетровської області

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 24 219, 79 грн

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Сергієнко М.О.

Представники:

від позивача: Бойко Н.Л., довіреність № 25-4016 від 17.02.2020 представник;

від відповідача: Береза В.В., довіреність б/н від 13.08.2020, представник.

ПРОЦЕДУРА

Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 24 219, 79 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) представників сторін. Приймаючи до уваги проведення превентивних мір щодо запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (із змінами та доповненнями), вирішено про дату, місце та час судового засідання учасників справи повідомити додатково.

Пунктом 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 540-IX від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)") передбачено продовження процесуальних строків на час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

07.07.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні вимог позивача відмовити повністю.

Ухвалою суду від 08.07.2020 призначено судове засідання у справі на 04.08.2020.

04.08.2020 позивач подав відповідь на відзив; відповідач подав клопотання про долучення доказів.

У судовому засіданні 04.08.2020 оголошено перерву до 10.08.2020, про що судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, зміст якої занесено до протоколу судового засідання від 04.08.2020.

06.08.2020 позивач засобами електронного зв`язку подав додаткові пояснення до відповіді на відзив.

07.08.2020 від відповідача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 10.08.2020.

10.08.2020 позивач через канцелярію суду подав додаткові пояснення до відповіді на відзив, які 07.08.2020 надійшли від нього засобами електронного зв`язку.

Ухвалою суду від 10.08.2020 здійснено перехід до розгляду справи № 904/2237/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 02.09.2020. Відповідача зобов`язано надати суду оригінал та/або належним чином завірену копію акта загальної форми № 1191 від 11.05.2019.

В підготовче засідання 02.09.2020 позивач не з`явився; подав клопотання про відкладення підготовчого засідання для можливості надання додаткових пояснень та заперечень.

Відповідач не висловив заперечень проти вказаного клопотання позивача.

Ухвалою суду від 02.09.2020 відкладено підготовче засідання на 15.09.2020.

15.09.2020 відповідач подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії акту загальної форми ГУ-23 № 1191 від 11.05.2019.

У зв`язку з тим, що у підготовчому засіданні 15.09.2020 вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 Господарського процесуального кодексу України, на підставі письмової згоди сторін про початок розгляду справи по суті суд дійшов висновку про можливість закінчення підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті в судовому засіданні 15.09.2020.

В судовому засіданні 15.09.2020 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані виявленням недостачі прокату чорних металів у вагоні № 60808474 під час перевезення вантажу.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на наступні обставини.

Через брак даних в перевізному документі не можливо стверджувати про те, що вантаж приймався без переривання маркування. А наявність сантиметрового переривання маркування, на думку відповідача, унеможливлює втрату 1 287 кг прокату чорних металів.

Розмір фактичної нестачі вантажу був виявлений 13.05.2019 року при вивантаженні на місці незагального користування, коли вантаж по накладній № 45720984 вже було видано одержувачу 12.05.2019.

Метали всіх найменувань і лом чорних металів, які перевозяться навалом, повинні зважуватись виключно із зупинкою і розчепленням вагону, тоді як вагон із зважувався працівником позивача із зупинкою без розчеплення, що, за твердженням відповідача, є порушенням п. 10 Правил приймання вантажів.

Зі змісту запису в лівій верхній частині комерційного акту № 466001/180 від 13.05.2019 вбачається, що він складений "про переривання маркування та послаблені ув`язки", а не про втрату частини вантажу під час перевезення. При цьому, відповідач вважає, що сам факт переривання маркування та послаблення ув`язок не свідчить про втрату частини вантажу під час перевезення.

Тож, враховуючи відсутність доказів несхоронності вантажу під час перевезення, на думку відповідача, в даному випадку нестача сталась з вини відправника, який в свою чергу недовантажив вагон.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив (з урахуванням додаткових пояснень)

Позивач зазначає, що всі заперечення відповідача ґрунтуються на припущеннях, які жодним належним доказом не підтверджуються. На думку позивача, спірний комерційний акт складений без порушень Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, та є належним доказом наявності недостачі у вагоні № 60808474, яка сталася з причини несхоронного перевезення вантажу.

Позивач вказує на те, що залізниця може не приймати вантаж до перевезення у разі відсутності або неналежного його маркування, а також у тарі, що не відповідає вимогам стандартів або інших нормативних документів. Відзив на позов не містить в собі факти звернення до відправника із зазначеними вимогами, або зауваженнями щодо стану маркування або розміщення вантажу, тобто вагон № 60808474 прийнятий відповідачем до перевезення без зауважень, про що свідчить відмітка у графі 56 залізничної накладної № 45720984.

Стосовно посилань відповідача на незначні розміри переривання маркування вантажу позивач зауважує, що для такого вантажу, як прокат чорних металів (круг 25), зазначені в комерційному акті переривання мають істотне значення, оскільки металевий круг 25 має вигляд сталевого предка, не полого, діаметром 25 мм та довжиною 6 метрів, який має досить суттєву вагу. Таким чином, з огляду на діаметр кругу 25, зазначені переривання свідчать про місця його виїмки.

Крім того, позивач зазначає, що комерційний акт було складено в межах допустимих строків, встановлених пунктом 4 Правил складання актів, а зважування вантажу проведено у відповідності до пункту 10 Правил приймання вантажів до перевезення; і саме відповідач має слідкувати за строками складання актів та контролювати порядок зважування вантажів.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" за залізничною накладною № 45720984 зі станції відправлення Кривий Ріг Придніпровської залізниці на станцію призначення Нікополь Придніпровської залізниці було відправлено одержувачу Публічному акціонерному товариству "Нікопольський завод феросплавів" вантаж прокат чорних металів, не пойменованих у алфавіті, у вагоні № 60808474 (арк. с. 14).

Згідно з пунктом 1.1 Статуту Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (нової редакції), затвердженого загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", позивач є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів".

Відповідно до положень статей 2, 3, 6, 37 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (далі - Статут), Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, підприємств, які користуються залізничним транспортом; регламентує організацію та основні умови перевезення вантажів; дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом, в тому числі і вантажів; під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, яка визначається останнім.

Накладна - основний перевізний документ, який надається залізниці відправником разом з вантажем, вона є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Уклавши з залізницею угоду на перевезення вантажу, відправник визнав тим самим обмеження та особливості, що встановлені Статутом, щодо меж відповідальності перевізника і вантажовідправника та погодився з ними.

Згідно із статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Станцією призначення Нікополь Придніпровської залізниці, на підставі акту загальної форми № 1191 від 11.05.2019, було проведено комісійне зважування та перевірку тари вагона № 60808774 після вивантаження, за результатами яких складено комерційний акт № 466001/180 від 13.05.2019.

Під час зважування вагону на 100-тонних тензометричних вагонних вагах одержувача, перевірених органами Держстандарту 20/07-18р., виявлено, що маса вантажу на 1 591 кг менше маси, вказаної у перевізному документі. Вантаж, якого не вистачає, у вагоні вміститися міг.

У розділах ґ, Д комерційного акту № 466001/180 від 13.05.2019 зафіксовано, що вантаж по документу прокат чорних металів, не пойменований в алфавіті, круг 25. Перевізні прилади дріт діаметром 5,5 мм, 95 кг 60896, пачки верхнього ярусу марковані фарбою білого кольору. У дійсності, навантаження згідно акту загальної форми № 1191 станції Нікополь нижче рівня бортів 150-170 см, в два штабелі у два яруси, вантаж у зв`язках. Кожна зв`язка ув`язана дротом 6 мм у п`яти місцях, також по 2 хомути для навантажувальних робіт, в наявності бірки. Вантаж маркований смугою білого кольору напиленням фарби по одній смузі на штабелі, крім на 1-й від борта вагону пачці одного штабеля переривається маркування на 2, 5 см у двох місцях пачки, на 8 пачці на 5 см по середині пачки, ув`язки на перелічених пачках послаблені, до вантажу відстань 2,5-4 см. На 4-й від борта вагону пачці другого штабеля ув`язки на пачці послаблені, до вантажу відстань 10 см. Прибув під охороною стрілка ВОХР Жосан. Були повідомлені ГУНП м. Дніпро Макарова, ВОХР Апостолове Бурлаков. Комісійне зважування та перевірку тари після вивантаження вагону з зупинкою без роз`єднання проводили прийомоздавальник Дорошенко, представник одержувача Шевцова, ВОХР Мінаєв, ГУНП м. Нікополь Юртаєв, заст. ДС Гулега. Зважування проводилось двічі, нестача вантажу підтвердилась. За штатним розкладом начальник вантажного району не передбачений (арк. с. 12-13).

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, позивачем із урахуванням норми недостачі 0,5% маси, зазначеної в перевізних документах, було вирахувано недостачу вантажу у вагоні № 60808474 та розраховано її вартість, яка склала 24 219, 79 грн. У підтвердження суми вартості недостачі вантажу позивач надав: рахунок на передплату № 49S17Y40000780S8 від 11.04.2019, рахунок-фактуру № від 30.04.2019, платіжне доручення № 233358 від 25.04.2019 на суму 5 017 998, 96 грн.

Вказану суму вартості недостачі вантажу позивач просить стягнути з відповідача, що і є причиною виникнення спору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частин 1, 2 статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Норми аналогічного змісту містяться в статті 909 Цивільного кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

В силу положень частини 3 статті 909 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 307 Господарського кодексу України, статті 6 Статуту залізниць України наявна у матеріалах справи залізнична накладна № 45720984 свідчить про укладення між Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (вантажовідправник) і Акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача, яким є позивач. Відповідно до вказаної накладної залізниця зобов`язалась доставити вантаж позивачу на станцію призначення Нікополь Придніпровської залізниці.

Частиною 2 статті 308 Господарського кодексу України передбачено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

За приписами статті 129 Статуту комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Календарними штемпелями у графах 51, 52 залізничної накладної засвідчено, що вантаж у вагоні № 60808474 прибув на станцію призначення Нікополь Придніпровської залізниці 10.05.2019 і був виданий вантажоодержувачу 12.05.2019.

Станцією призначення 11.05.2019 складено акт загальної форми ГУ-23 № 1191, в якому, зокрема, зазначено, що маркування вантажу "полосою білого кольору напиленням фарби, по одній полосі на штабель, крім: на 1-й від борта вагона пачці одного штабеля переривається маркування на 2,5 см у двох місцях пачки, на 8 пачці на 5 см посередині пачки, ув`язки на перелічених пачках послаблені, до вантажу відстань 10 см".

Також, з акту загальної форми ГУ-23 № 1191 від 11.05.2019 вбачається, що з моменту прибуття вагон знаходить під охороною чергових прийомоздавальників до ком. зважування; люки зачинені, вагон бездверний на запорах люків, дріт відсутній.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що факти порушення маркування та послаблення ув`язок вантажу були виявлені залізницею до моменту його видачі одержувачу, без проведення перевірки маси вантажу шляхом візуального огляду.

Пунктом 4 Правил складання актів (статті 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, встановлено, що комерційні акти складаються:

на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу;

при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього.

У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона;

на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом.

У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Комерційний акт № 466001/180, який є підставою вимог позивача про стягнення з перевізника вартості недостачі вантажу, складений 13.05.2019 (тобто наступного дня після видачі вантажу одержувачу), оскільки залізницею, крім комісійного зважування вантажу, здійснювалась і перевірка тари після вивантаження вагону.

Таким чином, комерційний акт № 466001/180, що засвідчує нестачу вантажу у вагоні № 60808474 в розмірі 1 591 кг, відповідає вимогам пункту 4 Правил складання актів та є належним доказом підтвердження факту втрати вантажу під час його перевезення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

- за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

- за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

- за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за не збережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (статті 114, 115 Статуту).

Оскільки спірний вагон із прокатом чорних металів (круг 25) був прийнятий залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, в тому числі щодо маркування вантажу, то відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу, відповідно до положень статті 110 Статуту залізниць України, покладається на залізницю.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

За змістом вказаного пункту Правил видачі вантажів норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для прокату чорних металів, що належить до групи інших вантажів, становить 0,5% маси.

Таким чином, відповідальна недостача прокату чорних металів (круг 25) у вагоні № 60808474 під час перевезення становить: маса нетто 60 991 кг, норма недостачі 60 991 кг х 0,5% = 304 кг, відповідальна недостача складає 1 591 кг 304 кг = 1 287 кг (1,287 т).

З наявних у матеріалах справи рахунків-фактур Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" № 49S17Y від 11.04.2019 та № від 30.04.2019, виставлених позивачу на оплату товару за контрактом № 49S17 від 06.12.2016, вбачається, що вартість 1 тони прокату сталевого гарячекатаного з вуглецевої сталі звичайної якості (круг 25), який перевозився у вагоні № 60808474, становить 15 682, 33 грн.

Тож, вартість відповідальної недостачі вантажу прокату чорних металів (круг 25) з урахуванням норми природної втрати складає 24 219,79 грн (1, 287 т х 15 682, 33 грн).

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала; при цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли:

а) вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення;

б) недостача, псування або пошкодження сталися внаслідок дії природних причин, пов`язаних з перевезенням вантажу на відкритому рухомому складі;

в) вантаж перевозився у супроводі провідника відправника чи одержувача;

г) недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси;

д) зіпсований швидкопсувний вантаж, виявлений у вагоні, прибув без порушення встановленого режиму перевезень (охолодження, опалення, вентиляція), і термін перебування вантажу в дорозі не перевищив граничного терміну перевезень, встановленого Правилами;

е) втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок:

1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення;

2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція);

3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення;

4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджується факт прибуття вантажу у вагоні № 60808474 з ознаками втрати. Доказів наявності обставин (таких як: недоліки упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; несправності вагону; стихійного лиха тощо), які дають підстави для звільнення залізниці від відповідальності за втрату вантаж, матеріали справи не містять і відповідачем суду не надано.

Заперечення відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на наступне.

Доводи щодо несвоєчасного складання комерційного акту № 466001/180 від 13.05.2019 не відповідають положеннями пункту 4 Правил складання актів.

Посилання відповідача на порушення порядку зважування вантажу у вагоні № 60808474 не підтверджується самим змістом акту, з якого не вбачається зауважень членів комісії відповідача щодо процедури комісійного зважування та перевірки тари вагону після вивантаження. Відповідно до статті 52 Статуту залізниць України на станції призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу в разі, зокрема, прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження на відкритому рухомому складі або в критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачено Правилами.

Крім того, в акті зафіксовано, що зважування проводилось двічі і нестача вантажу підтвердилась.

Тож, відповідачем належними та допустимим доказами не доведено тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх заперечень.

Враховуючи вищенаведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 24 219, 79 грн вартості відповідальної недостачі вантажу підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи ґедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код 40081237) на користь Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310; ідентифікаційний код 00186520) 24 2149, 79 грн вартості відповідальної недостачі вантажу та 2 102 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23.09.2020.

Суддя В.І. Ярошенко