ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2020 р. Справа№ 911/2599/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 27.08.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівер Торг» на рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2020 (повний текст рішення підписано 10.02.2020)

у справі №911/2599/19 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівер Торг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп»

про стягнення 399 335,34 грн

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівер Торг» (далі - ТОВ «Рівер Торг», позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (далі - ТОВ «Астерс Груп», відповідач) про стягнення 399 335,34 грн, з яких: 378 253,00 грн сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 21 082,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами порушення відповідачем грошового зобов`язання з оплати отриманого за договором поставки №1І030269 від 01.06.2015 товару.

У відзиві на позовну заяву, відповідач заперечив проти заявленого позову та просив відмовити в його задоволенні з огляду на те, що в накладних не вказано посад осіб, які отримували товар, та відсутні будь-які документи на підтвердження повноваження таких осіб, а тому наслідком неналежно оформлених накладних є передбачене договором право на затримання розрахунків з відповідачем. Крім того, відповідач зазначив, що договір №1І030269, відповідно до його умов, закінчив свою дію 31.12.2016. Відтак, ТОВ «Астерс Груп» не направляло позивачу жодного, замовлення поза строком дії договору №1І030269, щодо виготовлення та постачання товару, який вказаний у видаткових накладних № 30 від 04.05.2017 та № 40 від 27.05.2017.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.01.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «Рівер Торг» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2020 у справі №911/2599/19 і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вирішити питання щодо розподілу судового збору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/2599/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Рівер Торг» на рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2020, справу призначено до розгляду на 09.04.2020.

Відзив на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» не подало.

З метою недопущення розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема представників учасників справи та працівників суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 повідомлено учасників справи №911/2599/19, що 09.04.2020 розгляд справи не відбудеться.

Враховуючи постанову Кабінету Міністрів України №343 від 04.05.2020, якою послаблено заборони встановлені Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020, справу №911/2599/19 призначено до розгляду на 18.06.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2020 розгляд справи відкладено на 07.07.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Дикунської С.Я. з 06.07.2020 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 07.07.2020 у справі №911/2599/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко.О.В., судді: Станік С.Р., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 справу №911/2599/19 прийнято до провадження визначеною колегією суддів, та призначено на 27.08.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.08.2020 у справі №911/2599/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2020 справу №911/2599/19 прийнято до провадження визначеною колегією суддів.

У судове засідання 27.08.2020 з`явився представник позивача.

Представники відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Представник ТОВ «Рівер Торг» у судовому засіданні надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Судові витрати покласти на відповідача.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції 01 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівер торг» (виробник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (замовник) був укладений договір поставки №1І030269 (далі - договір).

Відповідно до умов пункту 1.1, 1.2 договору виробник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, виготовити, відповідно до технічних умов товару, та поставити товар замовнику під торговими знаками, для подальшого продажу замовником, а замовник зобов`язаний прийняти та оплатити виготовлений та поставлений товар на умовах даного договору. Виробник зобов`язується протягом дії цього договору, виробляти та поставляти товар тільки замовнику.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що товар поставляється виробником у відповідності з замовленням замовника в строк, зазначений в замовленні.

Замовлення можуть надаватись виробникові письмово або по факсу, електронній пошті, в іншій формі, прийнятній для сторін, з наступним підтвердженням в письмовій формі. В будь якому випадку прийняття замовлення виробником повинно бути підтверджено (погоджено) в погодженій сторонами формі (пункт 5.3 договору).

Відповідно до умов пункту 4.1, 4.2 договору замовник оплачує товар, що поставляється, за цінами погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних. Ціна товару з округленням до цілих копійок зазначається в накладних. Ціна повинна відповідати законодавству України та включати не більше 2-х знаків після коми (Ціна без ПДВ та з ПДВ).

Сторони договору ціну товару у відповідних специфікаціях не визначали, а погоджували у накладних на відповідну поставку товару.

Згідно з п. 4.3 договору, загальна сума цього договору складається з сум накладних, по яким була здійснена поставка товару, що додаються до цього договору.

Пункт 4.4 договору передбачає, що оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виробника через 60 (шістдесят) дні(ів) з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. При цьому сторони домовилися про те, що замовник здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума заборгованості за товар буде складати не менше ніж 500, 00 (п`ятсот) грн.

Даний договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2016, але у будь якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 10.1 договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов договору в період з червня 2015 року по травень 2017 року ТОВ «Рівер торг» виготовило та поставило, а ТОВ «Астерс Груп» прийняло вугілля деревне на загальну суму 1 974 114,97 грн, на підтвердження чого позивач надав наступні документи:

видаткова накладна №21 від 17.08.2015 на суму 135 895,50 грн;

видаткова накладна №24 від 21.10.2015 на суму 91 728,00 грн;

видаткова накладна №12 від 14.03.2016 на суму 139 708,80 грн;

видаткова накладна №13 від 22.03.2016 на суму 144 144,00 грн;

видаткова накладна №17 від 07.04.2016 на суму 144 144,00 грн;

видаткова накладна №24 від 22.04.2016 на суму 132 444,00 грн;

видаткова накладна №28 від 06.05.2016 на суму 148 135,68 грн;

видаткова накладна №32 від 16.05.2016 на суму 148 135,68 грн;

видаткова накладна №39 від 11.07.2016 на суму 148 135,68 грн;

видаткова накладна №55 від 25.07.2016 на суму 131 214,96 грн.;

видаткова накладна №56 від 23.09.2016 на суму 146 684,16 грн;

видаткова накладна №57 від 26.10.2016 на суму 146 684,16 грн;

видаткова накладна №30 від 04.05.2017 на суму 156 062,59 грн;

видаткова накладна №40 від 27.05.2017 на суму 160 997,76 грн;

За доводами позивача, відповідач свої грошові зобов`язання за договором №1І030269 належним чином не виконав, кошти за отриманий товар сплатив частково, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникло 317 060,35 грн основного боргу, який позивач обраховує з 28.07.2017, що є останнім днем передбаченого договором строку оплати всієї вартості товару. На підтвердження вищевказаних обставин позивач надав суду копію довідки АТ «Креді Агріколь Банк» №76114-401130 від 23.09.2019 та довідки ПАТ «Юнекс Банк» № 39-21 від 26.09.2019.

Як зазначалось вище, заперечуючи проти заявленої вимоги, ТОВ «Астерс Груп» зауважило, що в накладних не вказано посад осіб, які отримували товар, та відсутні будь-які документи на підтвердження повноваження таких осіб, а тому наслідком неналежно оформлених накладних є передбачене договором право на затримання розрахунків з відповідачем. Крім того, відповідач вказав, що договір №1І030269, відповідно до його умов, закінчив свою дію 31.12.2016. Відтак, ТОВ «Астерс Груп» не направляло позивачу жодного, замовлення поза строком дії договору №1І030269, щодо виготовлення та постачання товару, який вказаний у видаткових накладних № 30 від 04.05.2017 та № 40 від 27.05.2017.

У свою чергу позивач не погодився із запереченнями відповідача з огляду на те, що за весь час господарських відносин сторін відповідач не повідомляв позивача про неналежне оформлення накладних чи ненадання супровідних документів та, відповідно, здійснення затримки у розрахунках за товар, тоді як окремі недоліки первинних документів не є підставою для відмови від оплати прийнятого відповідачем товару. Крім того, позивач зазначив, що ТОВ «Астерс груп» взяті на себе зобов`язання з оплати товару по договору станом на 31.12.2016 повністю не виконало, а продовжувало виконувати протягом 2017 року до 02.04.2018 здійснивши загалом 19 платежів. Дані обставини підтверджуються довідкою AT «Креді Агриколь Банк» №76114-401130 від 23.09.2019 та визнаються відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Отже, за доводами скаржника, договір №1І030269 на дату поставки за видатковими накладними №30 від 04 травня 2017 року та №40 від 27 травня 2017 року діяв (оскільки, одна із сторін - ТОВ «Астерс Груп» повністю не виконало взятих на себе зобов`язань), поставка товару згідно видаткової накладної №30 від 04 травня 2017 року на суму 156 062,59 грн та видаткова накладна №40 від 27 травня 2017 року на суму 160 997,76 грн, всього на загальну суму 317 060,35 грн, відбулася на підставі та в межах дії договору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Перевіривши розрахунок основного боргу, на підставі наданих позивачем виписок з рахунку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що неоплаченими залишились накладні №30 від 04.05.2017 та №40 від 27.05.2017.

Як вбачається із змісту позовної заяви, письмових пояснень та апеляційної скарги, позивач, як на підставу заявленого позову посилається виключно на невиконання відповідачем умов договору №1І030269, в межах якого, за доводами позивача, відповідачу було поставлено товар, зокрема за видатковими накладними №30 від 04.05.2017 та №40 від 27.05.2017.

Проте, за умовами пункту 10.1 договору, договір діяв до 31.12.2016.

Отже, враховуючи, що договір діяв до 31.12.2016, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає необґрунтованими доводи скаржника, що оскільки ТОВ «Астерс Груп» повністю не виконало взятих на себе зобов`язань то договір на дату поставки за видатковими накладними №30 від 04 травня 2017 року та №40 від 27 травня 2017 року діяв.

Судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до п. 13.1, всі зміни та доповнення до даного договору є його невід`ємними частинами, якщо вони оформлені письмово і підписані уповноваженими представниками сторін.

Однак, позивачем, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було надано суду доказів продовження строку дії договору №1І030269 від 01.06.2015, у встановленому сторонами порядку. Додаткової угоди про продовження дії договору, матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що видаткові накладні №30 від 04.05.2017 та №40 від 27.05.2017 з огляду на обставини закінчення строку дії вказаного у них договору №1І030269, є самостійною правовою підставою виникнення майново-господарських зобов`язань між сторонами.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 237 ГПК України у відповідності до якої, суд при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд був позбавлений правових підстав розглядати питання про наявність чи відсутність заборгованості у відповідача за видатковими накладними №30 від 04.05.2017 та №40 від 27.05.2017 в межах заявлених позивачем підстав позову, у зв`язку з чим, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно звернув увагу позивача на те, що він не позбавлений права звернутись до суду з вимогами до ТОВ «Астерс Груп» про стягнення заборгованості за вказаними накладними, з інших підстав, а не з підстав укладеного між ними договору, дія якого закінчилася 31.12.2016.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, про відмову у задоволенні даного позову.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції ТОВ «Рівер Торг» не було подано належних та переконливих доказів на підтвердження заявленого позову з викладених в ньому підстав. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі позивача на рішення суду першої інстанції в частині порушення судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Київської області від 30.01.2020, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Рівер Торг» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду Київської області від 30.01.2020 - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівер Торг» на рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2020 у справі №911/2599/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2020 у справі №911/2599/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівер Торг».

4. Матеріали справи №911/2599/19 повернути до Господарського суду Київської області.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 18.09.2020

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

С.Я. Дикунська