ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/822/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Кожухарь Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84404, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, )

до відповідача: Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, )

про стягнення 58400 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Головащенко Я.О., довіреність від 10.04.2020, в порядку самопредставництва

від відповідача: не з`явився

Суть спору: Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про стягнення 58400 грн. штрафу.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» обґрунтовані невірним визначенням маси вантажу в перевізних документа.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

24.04.2020 за вх.№10191/20 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданому відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне:

- сертифікованими та паспортизованими електронними вагами ДМ «МТП «Чорноморськ» не могла бути визначена невірна маса вантажу у вагоні №63487672;

- позивачем не надано до суду друковані результати зважування згідно п.3.5 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України;

- вантаж переміщувався саме у напіввагоні і без пломб, а, отже на думку відповідача, не є складним процесом здійснити несанкціоновану зміну маси вантажу у одному із напіввагонів вагонного складу;

- відповідно до накладної зважування на станції відправлення проводилось на електронних вагах. Натомість, зважування на станції призначення проводилось на тензовагах, що відрізняються інженерно-технічними особливостями. Оскільки фактично зважування вантажу на станціях відбувалось на вагах різного типу та різними способами, виявлена при переважуванні спірного вантажу на тензометричних вагах різниця не може свідчити про неправильне зазначення маси вантажу;

- позивачем не надано жодних доказів щодо проведення контрольного зважування від час отримання представником вантажоодержувача вантажу.

12.05.2020 за вх.№11696/20 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив та додаткові документи, які залучені судом до матеріалів справи. У поданій відповіді на відзив позивач наполягає на задоволенні позовних вимог з огляду на наступне:

- будь-які сліди несанкціонованого втручання (виїмки, заглиблення, порушення, маркування, тощо) на поверхні вантажу у спірному вагоні відсутні на час прибуття на станцію Покровськ та складання комерційоного акту. Поверхня вантажу маркована вапном, що відповідає інформації зазначеній відповідачем в графі 20 накладної №40982571;

- позивачем доведено невідповідність ваги в спірних вагонах даним, зазначеним вантажовідправником в перевізному документі (накладній) наявністю 2350 кг надлишкового вугілля відвантаженого з вагону №63487672, яке згідно з досильною накладною №52231974 надійшло на адресу вантажоодержувача в вагоні №68620301.

Ухвалою суду від 05.06.2020 здійснено перехід розгляду справи №916/822/20 зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи №916/822/20 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі №916/822/20 на 30.06.2020 о 13:45. Ухвалою суду від 30.06.2020 відкладено підготовче засідання на 21.07.2020 о 17:30. Ухвалою суду від 21.07.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі №916/822/20 на 30 днів; закрито підготовче провадження у справі №916/822/20; призначено справу до розгляду по суті в засіданні суду на 08.09.2020 о 12:00.

20.07.2020 за вх.№18914/20 до суду від позивача надійшло клопотання та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

Справа №916/822/20 розглядалась судом в період оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, під час якого законодавцем змінювався порядок обчислення процесуальних строків при розгляді господарської справи.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України від 18.06.2020 №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 17.07.2020, процесуальні строки, які були продовжені, зокрема відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У визначений Законом України від 18.06.2020 №731-IX строк (до 06.08.2020 включно) сторони не звернулись до місцевого господарського суду з іншими заявами/клопотаннями, окрім тих, що наявні в матеріалах справи, не повідомили суд про намір вчиняти якісь інші процесуальні дії у даній справі та/або про неможливість вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином.

У судовому засіданні 08.09.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 08.09.2020 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений, а тому господарський суд визнав за можливе розглянути справу по суті у судовому засіданні 08.09.2020.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту залізничної накладної №40982571 зі станції Чорноморськ-Порт-експорт Одеської залізниці на станцію Авдіївка Донецької області відправлено вагон №63457672 з вантажем - вугілля кам`яне. Відправником вантажу є ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», одержувачем вантажу є ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод».

18.10.2019 на проміжній станції Покровськ Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вагону №63457672, за результатами якого складено акт загальної форми №1291 від 19.10.2019 та комерційний акт №482004/444 від 19.10.2019.

У вказаному комерційному акті відображено, що: під час комісійного зважування із зупинкою без розчеплення вагона №63487672 на 150 тонних статичних вагах станції, повірених 22.07.2019, встановлено розбіжності між фактичною масою вантажу та зазначеною в накладній на 2800 кг та перевищено вантажопідйомність вагону на 2050 кг; поверхня вантажу на рівні - нижче бортів 10 см, розрівнена, маркована вапном, люки зачинені, вагон прибув у технічному стані справним.

Надлишок вантажу з вагону №63487672 перевантажено у вагон №68620301. Вантажі обох вагонів видано одержувачу, про що свідчать відмітка в досильній накладній №52124948.

Під час видачі вагону №63487672 з вантажем вантажоодержувачу на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці в комерційному акті №482004/444 від 19.10.2019 зроблено відмітку: «Під час перевірки вантажу різниці проти цього акту не виявлено», чим фактично підтверджено правильність визначення маси вантажу в вагоні №63487672 на станції Покровськ Донецької залізниці.

На підтвердження правильності визначення маси вантажу при видачі його одержувачу залізницею подано до суду технічний паспорт засобу вимірювальної техніки, друковані результати зважування з електронної системи, витяг з книги зважування.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 3 Закону України ,,Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України ,,Про транспорт", цього закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

За ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

За змістом ст. 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно з ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Порядок складання комерційних актів визначено Правилами складання актів (стаття 129 Статуту), які затверджено наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855.

Згідно з п.10 цих Правил комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, в п.10 Правил складання актів передбачено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) та начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За сукупності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами п.10 Правил складання актів.

При цьому у відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 64 та ч. 3 ст. 65 ГК України підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Таким чином, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено п.10 Правил складання актів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, який (висновок) згідно ч.4 ст. 236 ГПК України враховується судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

За ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи виписки контрольних перезважувань, перед зважуванням комерційний агент Брусніцина О.В. перевірила ваги. У книзі зазначено: зважування відбулось 29.10.2019 о 10:00, ваги №0380 працюють вірно, по вагону №63487672 недоваж. +450, по вагону №68620301 недоваж. 0. При повторному зважуванні 29.10.2019 о 10:20 - по вагону №63487672 недоваж. +450, по вагону №68620301 недоваж. 0.

Дослідивши текст комерційного акту №482004/444 від 19.10.2019, встановивши його підписання трьома повноважними працівниками станції Покровськ Донецької залізниці, а саме начальником станції, який прямо наділений правом на підписання комерційних актів п.10 Правил складання актів, в.о. інженера Ткаченко О.М. та комерційним агентом Брусніциною О.В. , котрим відповідно наказом начальника станції від 29.03.2019 №656/ДС та їх посадовими інструкціями надано право підписувати комерційні акти, з`ясувавши, що згідно штатного розкладу на ст. Покровськ посади завідувача вантажного двору (району), складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи відсутні, доказом чого являються довідки залізниці, а також відмітка безпосередньо в комерційному акті, перевіривши своєчасність повірки ваг, які використовувались для визначення маси вантажу у вагоні №63487672, та правильність розрахунку ціни позову (5 х 11680 грн. провізної плати), господарський суд дійшов висновку про неправильне зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній, у зв`язку з чим останній має нести відповідальність у вигляду штрафу в розмірі 58400 грн.

Іншого відповідачем не доведено.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

Посилання відповідача у відзиві на позов щодо невірності визначення залізницею маси вантажу спростовані вищевикладеними висновками суду, зокрема технічним паспортом засобу вимірювальної техніки, друкованими результатами зважування з електронної системи, витягом з книги зважування.

Доводи відповідача щодо того, що у напіввагоні можливо була допущена несанкціонована зміна маси вантажу недоведені жодними належними та допустимими доказами.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити повністю.

2.Стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) 58400 /п`ятдесят вісім тисяч чотириста/ грн. штрафу та 2102 /дві тисячі сто дві/ грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повний текст складено 18 вересня 2020 р.

Суддя Ю.С. Бездоля