ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2020 р. Справа№ 911/2026/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від прокуратури: Слабковська О.О. - прокурор відділу за посвідченням № 051060 від 02.10.2018

від інших учасників судового процесу: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області

на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2019, повний текст якої підписаний 18.11.2019, про залишення позову без розгляду

у справі № 911/2026/19 (суддя Шевчук Н.Г.)

за позовом Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі:

1. Славутицької міської ради

2. Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стронг Констракшн»

про стягнення 33 246,41 грн., розірвання договору оренди та зобов`язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача 2 основного боргу в сумі 37 940,72 грн. за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № _111-А від 01.02.2018, розірвання вказаного договору та зобов`язання відповідача повернути позивачу 2 нежитлові приміщення № 30, 35 та площу місць загального користування на 1-му поверсі БПО «Ризький», загальною орендованою площею - 46,66 кв. м, що розміщені за адресою: Київська обл., м. Славутич, Ризький квартал, 5.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2019, повний текст якої підписаний 18.11.2019, у справі № 911/2026/19 позов Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області залишено без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України, згідно з якою суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що:

- заступником керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області визначено суб`єктами владних повноважень, до компетенції яких належить стягнення за оспорюваним договором та повноваження щодо розірвання даного договору, Славутицьку міську раду та Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради, які набули статусу позивачів у даній справі;

- зі змісту позовної заяви слідує, що заступник керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області вбачає порушення інтересу держави в порушенні права позивача 2 на отримання належної орендної плати за користування спірним майном, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Славутича і знаходиться на балансі відповідача 2, орендна плата за користування яким відповідачем за період з лютого 2018 року по травень 2019 року не сплачувалась;

- водночас за змістом статуту відповідача 2 він має право від свого імені укладати договори, набувати майнові і немайнові права та нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем у судах, займатися діяльністю, яка відповідає напрямкам, передбаченим цим статутом, для чого йому надається право у судовому порядку стягувати з боржників кошти у разі невиконання ними договірних зобов`язань;

- визначаючи Славутицьку міську раду одним із позивачів, в інтересах якого прокурор звернувся з даним позовом, останнім не обґрунтовано, в чому саме полягає порушення інтересів держави в особі Славутицької міської ради, оскільки в інтересах останньої жодних вимог прокурором не заявлено;

- сама по собі обставина незвернення Славутицької міської ради з позовом протягом певного періоду не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави та не є підставою для звернення із даним позовом до суду саме прокурором;

- при цьому спірне майно передано на баланс позивача 2, який є самостійним господарюючим суб`єктом, має всі права та обов`язки виступати позивачем у спірних правовідносинах, що стосується, в тому числі, спірного комунального майна;

- позивач 2, в інтересах якого звернувся прокурор, не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, як того вимагає стаття 23 Закону України «Про прокуратуру», а відтак, немає підстав для представництва позивача 2 прокурором із посиланням на зазначену норму.

Не погоджуючись з ухвалою, Заступник керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2019 у справі № 911/2026/19 про залишення позову без розгляду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У апеляційній скарзі апелянт послався на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального законодавства, залишаючи позов без розгляду, прийшов до помилкового висновку про відсутність у прокурора належного обсягу процесуальної дієздатності.

У обґрунтування вказаної позиції апелянт послався на позицію, викладену Верховним Судом при розгляді справ за участю прокурора у справах №№ 903/129/18, № 806/1000/17, № 822/1169/17, № 587/430/16-ц, зазначивши про те, що суб`єктами, які визначені позивачами у справі № 911/2026/19, до моменту звернення прокурором до суду не здійснювався захист інтересів держави, оскільки вказані особи до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості, розірвання спірного договору та повернення майна не звертались, з огляду на що, у зв`язку з наявністю факту порушення інтересів держави прокурор уповноважений звернутися до суду з метою захисту інтересів держави.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2019 справа № 911/2026/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Мартюк А.І., Алданова С.О.

При дослідженні матеріалів справи та апеляційної скарги колегією суддів встановлено, що подана заявником апеляційна скарга не відповідає вимогами ст. 258 ГПК України, яка встановлює вимоги до форми і змісту апеляційної скарги, оскільки заявником до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору, з огляду на що, ухвалою від 12.12.2019 апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту надано час для усунення недоліків шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали доказів про сплату судового збору в сумі 1 921,00 грн.

02.01.2020 від апелянта через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов лист, до якого додано платіжне доручення № 3356 від 09.12.2019 про сплату судового збору в сумі 1 921,00 грн.

У зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О. з 02.01.2020 по 03.01.2020 та 08.01.2020 по 11.01.2020 у відпустці, вирішити питання щодо прийняття чи повернення апеляційної скарги у передбачені законодавством строки не виявилось можливим, з огляду на що ухвалою від 13.01.2020:

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2019 у справі № 911/2026/19;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 28.01.2020;

- сторонам роз`яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- призначено справу № 911/2026/19 до розгляду на 05.02.2020 о 15:00 у приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденко, 1, зал судових засідань № 5.

31.01.2020 до суду від позивача 2 надійшло два однакових за змістом клопотання по апеляційному провадженню за справою № 911/2026/19 на рішення Господарського суду вих. № 86 від 28.01.2020 (а.с. 55-60 т.2), у яких позивач 2 просить відкрити апеляційне провадження та задовольнити позовні вимоги Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області.

Розпорядженням № 09.1-08/507/20 від 04.02.2020, у зв`язку перебуванням судді Алданової С.О., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/2026/19.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2020 справа № 911/2026/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 05.02.2020 колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І. апеляційну скаргу Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2019 у справі № 911/2026/19 прийнято до свого провадження.

Ухвалою від 05.02.2020 апеляційне провадження у справі № 911/2026/19 зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі № 912/2385/18.

10.08.2020 від апелянта надійшов супровідний лист, в якому зазначено, що моніторингом Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що 26.05.2020 Великою Палатою Верховного Суду касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задоволено, постанову Центрального апеляційного Господарського суду від 21.05.2019 у справі № 912/2385/18 скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

За таких обставин, ухвалою від 31.08.2020 поновлено апеляційне провадження у справі № 911/2026/19, розгляд справи № 911/2026/19 призначено на 21.09.2020 о 13:30, учасникам судового процессу запропоновано надати письмові пояснення з урахуванням висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

При дослідженні матеріалів справи колегією суддів встановлено, що апелянтом до апеляційної скарги додані додаткові докази, а саме, копії рішень Славутицької міської ради Київської області від 23.03.2018 № 979-39-VІІ «Про встановлення пропорції розподілу коштів від оренди між міським бюджетом та орендодавцями майна комунальної власності територіальної громади міста Славутича» та від 11.03.2019 № 1433-55-VІІ «Про встановлення пропорції розподілу коштів від оренди між міським бюджетом та орендодавцями майна комунальної власності територіальної громади міста Славутича», а позивачем 2 до клопотання по апеляційному провадженню за справою № 911/2026/19 на рішення Господарського суду вих. № 86 від 28.01.2020 - довідку вих. № 75 від 28.01.2020 з додатком (копія виписки по рахунку позивача 2 за 16.01.2020).

Враховуючи, що апелянт та позивач 2 додали ці документальні докази під час розгляду апеляційної скарги, на дату прийняття оспореного судового рішення таких доказів суд першої інстанції в своєму розпорядження не мав.

Щодо документальних доказів, доданих до апеляційної скарги апелянтом, слід зазначити таке.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

Частинами 3, 4 п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 встановлено, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Жодних пояснень щодо неможливості надати вказані докази до суду першої інстанції апелянтом не наведено.

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки у такому випадку суд створює позивачам більш сприятливі, аніж відповідачу умови в розгляді конкретної справи.

За таких обставин, додані апелянтом до апеляційної скарги копії рішень Славутицької міської ради Київської області від 23.03.2018 № 979-39-VІІ «Про встановлення пропорції розподілу коштів від оренди між міським бюджетом та орендодавцями майна комунальної власності територіальної громади міста Славутича» та від 11.03.2019 № 1433-55-VІІ «Про встановлення пропорції розподілу коштів від оренди між міським бюджетом та орендодавцями майна комунальної власності територіальної громади міста Славутича» як додаткові докази колегією суддів не приймаються.

Щодо доказів, наданих позивачем 2, - довідки вих. № 75 від 28.01.2020 з додатком (копія виписки по рахунку позивача 2 за 16.01.2020), колегія суддів зазначає про те, що вказані документи фактично на дату винесення оспорюваної ухвали суду не існували, в той час як за приписами ГПК Україна надання учасником судового процесу нових доказів у справі, які станом на дату винесення судового рішення не існували, не віднесено до підстав для скасування такого судового рішення.

Станом на 21.09.2020 відзивів на апеляційну скаргу, клопотань та пояснень до суду не надходило.

Позивачі та відповідач представників в судове засідання не направили, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, те, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, та те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників позивачів та відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи прокурор апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

У вересні 2019 року Заступник керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Славутицької міської ради та Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стронг Констракшн» про стягнення з відповідача на користь позивача 2 основного боргу в сумі 37 940,72 грн. за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № _111-А від 01.02.2018, розірвання вказаного договору та зобов`язання відповідача повернути позивачу 2 нежитлові приміщення № 30, 35 та площу місць загального користування на 1-му поверсі БПО «Ризький», загальною орендованою площею - 46,66 кв. м, що розміщені за адресою: Київська обл., м. Славутич, Ризький квартал, 5.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2019, повний текст якої підписаний 18.11.2019, у справі № 911/2026/19 позов Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області залишено без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України, згідно з якою суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, з чим колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до приписів ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»:

- представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч. 1);

- прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (ч. 3).

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює захист неналежно.

«Нездійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.10.2018 у справі № 910/119/19.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст.129 Конституції України).

За приписами ст. 53 ГПК України:

- у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч. 3);

- прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4).

Таким чином, прокурор, звертаючись з позовом у справі, повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, довести належними та допустимими доказами обставини здійснення ним повідомлення на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, а також надати докази того, що суб`єкт владних повноважень не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави.

За висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, прийнятої у зв`язку з необхідністю вирішення виключної правової проблеми, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором:

- прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу;

- бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк;

- звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення;

- невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо;

- Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі № п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи;

- однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності;

- таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

При зверненні до суду з цим позовом Заступником керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області визначив суб`єктами владних повноважень, до компетенції яких належить стягнення за спірним договором та повноваження щодо розірвання вказаного договору Славутицьку міську раду та Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради, які набули статусу позивачів у даній справі.

При цьому Заступник керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області вбачає порушення інтересу держави в порушенні права Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради на отримання належної орендної плати за користування майном, яке є предметом спірного договору, належить до комунальної власності територіальної громади м. Славутича і знаходиться на балансі позивача 2, орендна плата за користування якими відповідачем за період з лютого 2018 року по травень 2019 року не сплачувалась.

На підтвердження наявності в нього підстав для звернення з цим позовом до суду прокурором до позовної заяви додано копії листів:

- позивача 1 вих. № 01-12/207 від 28.01.2019 (а.с. 28), в якому позивач 1 на запит начальника Славутицького відділу Броварської місцевої прокуратури повідомляє, серед іншого, про наявність заборгованості відповідача за спірним договором в сумі 20 150,26 грн. та про те, що для ліквідації вказаної заборгованості вживались заходи щодо повідомлення в телефонному режимі, звернення позивача 2 з вимогами та претензіями про сплату вказаної суми;

- відповідача 2 вих. № 454 від 12.03.2019 (а.с. 29), разом з яким начальнику Славутицького відділу Броварської місцевої прокуратури направлені документи, які підтверджують заявлені позовні вимоги;

- відповідача 1 вих. № 01-12/841 від 18.04.2019 (а.с. 119), в якому позивач 1 на звернення начальника Славутицького відділу Броварської місцевої прокуратури повідомляє, що він не звертався до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спірним договором з тих підстав, що не є стороною вказаного договору, проте на нарадах та засіданнях конкурсної комісії неодноразово звертав увагу відповідача 2 на необхідність вжиття всіх можливих заходів, спрямованих на погашення заборгованості з орендної плати та інших платежів, пов`язаних з орендою комунального майна, включно зі зверненням до господарського суду з позовом про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості;

- позивача 2 вих. № 729 від 08.05.2019, в якому позивач 2 на запит начальника Славутицького відділу Броварської місцевої прокуратури повідомляє про те, що ним відповідачу направлялась претензія щодо сплати спірної заборгованості, вживались заходи щодо надання погодження відділом комунальної власності виконавчого комітету Славутицької міської ради про дострокове розірвання спірного договору та про те, що в зв`язку з тяжким фінансовим становищем підприємства та відсутністю коштів щодо сплати судового збору позов до господарського суду щодо стягнення заборгованості з відповідача позивач 2 станом на дату складення цього листа не подавав.

Виходячи з висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, прокурору для звернення до суду з позовом в інтерсах держави в особі компетентного органу достатньо дотриматися порядку, передбаченого статею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.

Враховуючи вищезазначене та зважаючи на те, що Славутицька міська рада та Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради самостійно не звертались до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стронг Констракшн» основного боргу в сумі 37 940,72 грн. за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № _111-А від 01.02.2018, розірвання вказаного договору та зобов`язання відповідача повернути позивачу 2 нежитлові приміщення № 30, 35 та площу місць загального користування на 1-му поверсі БПО «Ризький», загальною орендованою площею - 46,66 кв. м, що розміщені за адресою: Київська обл., м. Славутич, Ризький квартал, 5, що свідчить про неналежний захист позивачами законних інтересів держави, Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Славутицької міської ради та Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради правомірно звернувся до суду з цим позовом.

За приписами ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореної ухвали судом першої інстанції мале місце неправильне застосування норм процесуального права, а відтак, ухвала Господарського суду Київської області від 11.11.2019 у справі № 911/2026/19 підлягає скасуванню, а справа - передачі на розгляд до Господарського суду Київської області.

Враховуючи вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2019 у справі № 911/2026/19 підлягає задоволенню.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2019 у справі № 911/2026/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 11.11.2019 у справі № 911/2026/19 скасувати.

3. Передати справу № 911/2026/19 на розгляд Господарському суду Київської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2026/19.

Повний текст постанови складено: 22.09.2020

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк