ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2020 р. Справа № 924/607/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., за участю секретаря судового засідання Устінової А.П., розглянувши справу

за позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Волочиського комунального підприємства теплових мереж "Тепловик", м. Волочиськ Хмельницької області

про стягнення заборгованості за договором №1158/1718-ТЕ-34 від 18.09.2017 року в розмірі 2434556,12 грн., з яких: 1742929,11 грн. - основний борг, 244715,81 грн. - пеня, 181983,82 грн. - 3% річних, 264927,38 грн. - інфляційні втрати,

за участю представників сторін:

позивача: Безпалюк О.Л. згідно довіреності № 14-198 від 17.05.19 року ( в режимі відеоконференції);

відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №1158/1718-ТЕ-34 від 18.09.2017 року в розмірі 2434556,12 грн., з яких: 1742929,11 грн. - основний борг, 244715,81 грн. - пеня, 181983,82 грн. - 3% річних, 264927,38 грн. - інфляційні втрати. Вимоги мотивує неналежним виконанням Волочиським комунальним підприємством теплових мереж "Тепловик", м. Волочиськ Хмельницької області своїх зобов`язань з своєчасної та повної оплати поставленого позивачем газу.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 25.05.2020 року відкрито провадження у справі за позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ до Волочиського комунального підприємства теплових мереж "Тепловик", м. Волочиськ Хмельницької області про стягнення заборгованості за договором №1158/1718-ТЕ-34 від 18.09.2017 року в розмірі 2434556,12 грн., з яких: 1742929,11 грн. - основний борг, 244715,81 грн. - пеня, 181983,82 грн. - 3% річних, 264927,38 грн. - інфляційні втрати; призначено підготовче засідання.

В підготовчому засіданні 20.08.2020 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач на судовий розгляд справи не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити в стягненні 3% річних, втрат від інфляції та пені, оскільки заборгованість, на яку здійснено відповідні нарахування, виникла у зв`язку з несплатою коштів за надання пільг та субсидій, та була погашена шляхом підписання спільних протокольних рішень. Окрім того, у клопотанні від 10.07.2020 року просить суд зменшити розмір пені на 90% по причині скрутного фінансового становища Волочиського комунального підприємства теплових мереж «Тепловик».

Позивач у відповіді на відзив вважає доводи відповідача безпідставними. Наголошує на відсутності в договорі відкладальних умов для проведення оплати, а відповідач не був позбавлений можливості сплатити заборгованість власними коштами. Звертає увагу також на тому, що НАК «Нафтогаз» не здійснював нарахування пені на суми оплат, проведені відповідачем згідно постанови КМУ від 04.03.2002 року №256, а можливість нарахувань 3% річних та втрат від інфляції передбачена п. 8.3. договору (в редакції договору з 12.01.2018 року).

Також вважає, що виділення коштів на погашення пільг та житлових субсидій населенню на оплату природного газу залежить від дій самого відповідача. В частині заперечень відповідача щодо неможливості впливати на стан розрахунків стверджує, що у п. 6.3. договору сторонами погоджено можливість сплати заборгованості власними коштами, а не лише з рахунками з спеціальним режимом використання. На підтвердження позиції посилається на практику Верховного Суду у справах №910/3657/18, №916/2286/18, №925/74/19, №910/16072/16, №902/517/18, №910/16072/16, №918/1395/15, №922/1010/16, №921/739/17-г/5, №905/1449/19, №921/574/17-г/5, №910/16181/18, №916/1109/18, №904/1210/18.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив з посиланням на позиції Верховного Суду, викладені у постановах у справах №№906/278/18, №918/553/18, №922/932/19, №905/110/18, №905/1100/18, №908/885/18, №905/1101/18 наголошує, що підписанням спільних протокольних рішень сторони погодилися на встановлення іншого, ніж той, що врегульований договором, порядок розрахунків.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

18.09.2017р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальником) та Волочиським комунальним підприємством теплових мереж "Тепловик" (споживачем) укладено договір постачання природного газу № 1158/1718-ТЕ-34 (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1. договору).

Згідно із п. 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01.10.2017р. по 31.03.2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 3030,0 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями: жовтень 300,0 куб. м., листопад 500,0 куб.м., грудень 600,0 куб.м., 4 квартал 2017р. 1400.0 куб.м., січень 700,0 куб.м., лютий 550,0 куб.м., березень 380,0 куб.м., І квартал 2018р. 1630,0 куб.м.

Як передбачено п. 2.6. договору розподіл (транспортування) природного газу за цим договором здійснюється оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи), а саме: ПАТ Хмельницькгаз, з яким споживач уклав відповідний договір.

Розділом 3 договору визначений порядок та умови передачі природного газу. Зокрема, в п. 3.1. договору зазначено, що постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі: природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи; імпортованого природного газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Як передбачено п. 3.7. договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Відповідно до п. 5.1. договору ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановляється Положенням.

Згідно із п. 5.2. договору ціна за 1000 куб. метрів газу на дату укладання договору становить 4942 гривні, крім того, податок на додану вартість 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40 грн.

Як передбачено п. 6.1. договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Оплата за природний газ здійснюється, зокрема, таким чином: 1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі, коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року поширювалася дія статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання»; 2) у будь-якому випадку споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватись за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1. договору у разі, коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу (п. 6.3. договору).

Розділом 7 договору визначені права та обов`язки сторін, де в п. 7.1. вказано, що споживач має право, зокрема, отримувати природний газ відповідно до умов цього договору.

В свою чергу, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором (п. 7.2.).

Згідно із п. 7.4. договору постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

У п. 8.1. договору вказано, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Відповідно до п. 8.2. договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

У п. 8.3. договору сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором.

Як передбачено п. 10.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Відповідно до п. 11.3. договору сторони погодили такий порядок внесення змін до цього договору, зокрема: договір про організацію взаєморозрахунків не вносить змін до цього договору та може бути застосований до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору; будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 р. до 31.03.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1.).

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

До договору вносились зміни шляхом укладення додаткової угоди № 1 до договору постачання природного газу від 12.01.2018 р., у якій п. 3.4. договору викладено в редакції «… Сторони домовилися, що при визначенні рівня розрахунків споживача за використаний природний газ суми нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою КМУ від 04.03.2002 року №256, враховуються виключно за умови надання споживачем постачальнику оригіналу Акту звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги та житлові субсидії, між виробником теплової енергії та головним розпорядником коштів місцевого бюджету, станом на перше число місяця, що передує місяцю постачання природного газу»; абзац третій п. 6.1. договору викладено в наступній редакції: «сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою КМУ від 04.03.2002 року №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором»; викладено п.п. 8.2. та 8.3. в наступних редакціях: у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256. З урахуванням пункту 11.3. цього договору підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою КМУ від 04.03.2002 року №256 не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором»; викладено підпункт 4 п. 11.3. в наступній редакції: «будь-які спільні протокольні рішення або надані споживачем будь-які документи щодо оформлених та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою КМУ від 04.03.2002 року №256, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору».

Додаткова угода №1 набуває чинності з дати її підписання і діє з 01.01.2018 року.

У додаткових угодах №2 від 27.03.2018 року та №3 від 04.04.2018 року сторонами змінено обсяги переданого природного газу, в тому числі, передбачена передача газу у квітні та травні 2018 року.

На виконання умов договору Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (постачальником) та Волочиським комунальним підприємством теплових мереж Тепловик (споживачем) складено, скріплено підписами та печатками обох сторін акти приймання-передачі природного газу від 31.10.2017р. на суму 913014,73 грн., від 30.11.2017р. на суму 2756989,58 грн., від 31.12.2017р. на суму 2960758,13 грн., від 31.01.2018р. на суму 3442448,94 грн., від 28.02.2018р. на суму 3284255,52 грн., від 31.03.2018р. на суму 3217242,00 грн., від 30.04.2018 року на суму 92638,78 грн., згідно яких Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" передано, а Волочиським комунальним підприємством теплових мереж Тепловик прийнято імпортований газ, виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню відповідно до договору № 1158/1718-ТЕ-34 від 18.09.2017 року.

Між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (сторона 1), Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації (сторона 2), Волочиським комунальним підприємством теплових мереж Тепловик (сторона 3), Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України" (сторона остання) з метою погашення взаємної заборгованості укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України № 3894 від 15.11.2017р. на суму 244437,39 грн. за природний газ згідно з договором від 18.09.2017 року №1158/1718-ТЕ-34 за 2017 рік, постанова Уряду від 11.01.2005 року №20.; (30.11.2017 року відповідачем перераховано позивачу платіжним дорученням №859 244437,39 грн. відповідно до вказаного спільного протокольного рішення); № 4275 від 13.12.2017 року на суму 1423389,62 грн. за природний газ згідно з договором від 18.09.2017 року №1158/1718-ТЕ-34 за 2017 рік, постанова Уряду від 11.01.2005 року №20.

Предметом спільних протокольних рішень є проведення cторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (розділ 1 рішень).

Розділом 3 рішень визначені зобов`язання сторін, де зазначено, що з метою реалізації цього Спільного протокольного рішення сторони зобов`язуються: забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року № 493/688; перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок; оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цього спільного протокольного рішення; забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цим спільним протокольним рішенням.

Розділом 4 рішень встановлена відповідальність сторін, де в п. 4 вказано, що сторони, що підписали це Спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005р. № 20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за цим Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Згідно із п. 5.3. договору це спільне протокольне рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування.

Як вбачається із акту звіряння розрахунків за надані населенню субсидії по теплопостачанню, підписані ВКПТМ «Тепловик», м. Волочиськ, та Управлінням соціального захисту населення, заборгованість на 01.01.2018 року становить 3653631,12 грн.; акту звіряння розрахунків за надані населенню пільги ветеранам війни та праці по теплопостачанню, заборгованість станом на 01.01.2018 року становить 267725,86 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню пільги по теплопостачанню заборгованість станом на 01.02.2018 року складає 415233,37 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню субсидії по теплопостачанню борг станом на 01.02.2018 року становить 4975050,19 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню пільги по теплопостачанню станом на 01.03.2018 року становить 378435,61 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню субсидії по теплопостачанню станом на 01.03.2018 року борг складає 4713640,64 грн.; акту звіряння розрахунків за надані населенню пільги ветеранам війни та праці по теплопостачанню, заборгованість станом на 01.04.2018 року становить 524816,22 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню субсидії по теплопостачанню станом на 01.04.2018 року борг складає 6897429,75 грн.; акту звіряння розрахунків за надані населенню пільги ветеранам війни та праці по теплопостачанню, заборгованість станом на 01.05.2018 року становить 331267,66 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню субсидії по теплопостачанню станом на 01.05.2018 року борг складає 4609720,02 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню пільги по теплопостачанню станом на 01.06.2018 року борг складає 245804,04 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню субсидії по теплопостачанню станом на 01.06.2018 року борг складає 3339088,63 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню пільги по теплопостачанню станом на 01.07.2018 року борг складає 222443,99 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню субсидії по теплопостачанню станом на 01.07.2018 року борг складає 3053715,51 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню пільги по теплопостачанню станом на 01.08.2018 року борг складає 172869,6 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню субсидії по теплопостачанню станом на 01.08.2018 року борг складає 2670389,99 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню пільги по теплопостачанню станом на 01.09.2018 року борг складає 145496,33 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню субсидії по теплопостачанню станом на 01.09.2018 року борг складає 2293183,00 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню пільги по теплопостачанню станом на 01.10.2018 року борг складає 120496,33 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню субсидії по теплопостачанню станом на 01.10.2018 року борг складає 1925889,59 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню пільги по теплопостачанню станом на 01.11.2018 року борг складає 29241,21 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню субсидії по теплопостачанню станом на 01.11.2018 року борг складає 1789185,73 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню пільги по теплопостачанню станом на 01.12.2018 року борг складає 200914,76 грн.; із акту звіряння розрахунків за надані населенню субсидії по теплопостачанню станом на 01.12.2018 року борг складає 1593500,23 грн.

Відповідачем перераховано позивачу згідно договору №1158/1718-ТЕ-34 від 18.09.2017 року та згідно постанови КМУ від 04.03.2002 року №256 відповідно до платіжних доручень №912 від 21.12.2018 року 1057062,99 грн.; №903 від 26.11.2018 року 602389,05 грн.; №850 від 24.10.2018 року 227958,98 грн.; №782 від 25.09.2018 року 392293,41 грн.; №664 від 27.08.2018 року 404580,32 грн.; №663 від 25.07.2018 року 432899,91 грн.; №487 від 23.06.2018 року на суму 307920,20 грн.; №486 від 24.05.2018 року 1084557,17 грн.; №399 від 24.04.2018 року 2828514,62 грн.; №212 від 17.02.2018 року 2603184,38 грн.; №82 від 30.01.2018 року 1142623,22 грн.

Як вбачається із розрахунку заборгованості та операцій по договору 1158/1718-ТЕ-34 від 18.09.2017 року, позивачу за зобов`язаннями жовтня 2017 року перераховано 244437,39 грн. згідно постанови КМУ №20, за зобов`язаннями листопада 2017 року - 2145416,2 грн. згідно постанови КМУ №256; за зобов`язаннями грудня 2017 року - 1616421, 32 грн. згідно постанови КМУ №256; за зобов`язаннями січня 2018 року - 3056516, 34 грн. згідно постанови КМУ №256; за зобов`язаннями лютого 2018 року - 2707041,2 грн. згідно постанови КМУ №256; за зобов`язаннями березня 2018 року - 1558589,19 грн. згідно постанови №256.

Відповідно до звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) Волочиського комунального підприємства теплових мереж "Тепловик" за 2017 рік сукупний дохід склав 1057 тис. грн., операційні витрати 28909 тис. грн. Згідно балансу (звіт про фінансовий стан) Волочиського комунального підприємства теплових мереж "Тепловик" станом на 31.12.2017р. необоротні активи на кінець звітного періоду становили 7704 тис. грн., оборотні активи 10873 тис. грн., власний капітал 5071 тис. грн., довгострокові зобов`язання і забезпечення 30 тис. грн., поточні зобов`язання і забезпечення 13476 тис. грн. Усього баланс складав 18577 тис. грн. Як вбачається із звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) Волочиського комунального підприємства теплових мереж "Тепловик" за 2018 рік, сукупний дохід склав 992 тис. грн., операційні витрати 32745 тис. грн. Відповідно до балансу (звіт про фінансовий стан) Волочиського комунального підприємства теплових мереж "Тепловик" станом на 31.12.2018р. необоротні активи на кінець звітного періоду становили 6771 тис. грн., оборотні активи 12512 тис. грн., власний капітал 4141 тис. грн., довгострокові зобов`язання і забезпечення 30 тис. грн., поточні зобов`язання і забезпечення 15112 тис. грн. Усього баланс складав 19283 тис. грн. Згідно звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) Волочиського комунального підприємства теплових мереж "Тепловик" за 2019 рік сукупний дохід склав 3819 тис. грн., операційні витрати 28058 тис. грн. Відповідно до балансу (звіт про фінансовий стан) Волочиського комунального підприємства теплових мереж "Тепловик" станом на 31.12.2019р. необоротні активи на кінець звітного періоду становили 5888 тис. грн., оборотні активи 10889 тис. грн., власний капітал 403 тис. грн., довгострокові зобов`язання і забезпечення 30 тис. грн., поточні зобов`язання і забезпечення 16344 тис. грн. Усього баланс складав 16777 тис. грн.

Відповідачем надано довідку № 135 від 01.07.2020р., згідно якої станом на 01.07.2020р. заборгованість за теплову енергію становить 14970,87 тис. грн., в тому числі населення - 4350,71 тис. грн.; різниця в тарифах по населенню - 7721,00 тис. грн.; бюджетні організації - 36,97 тис. грн.; різниця в тарифах по бюджету - 2724,4 тис. грн.; госпрозрахункові організації та СПД - 137,7 тис. грн.

З огляду на несвоєчасну сплату відповідачем коштів за природний газ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

В силу ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2017 року між сторонами у справі укладено договір №1158/1718-ТЕ-34 постачання природного газу (з подальшими змінами), за умовами якого позивач зобов`язався поставити відповідачу природній газ у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, а відповідач прийняти та оплатити поставлений газ на умовах договору.

За приписами частин 1, 2 статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За змістом ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, а тому обов`язок покупця сплатити продавцеві повну ціну переданого товару складає зміст основних його зобов`язань відповідно до ст.692 ЦК України.

У ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі ст.ст.193, 202 ГК України, ст.ст.525, 526, 599 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За умовами ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (постачальником) поставлено, а Волочиським комунальним підприємством теплових мереж "Тепловик" (споживачем) прийнято на підставі відповідно до договору № 1158/1718-ТЕ-34 від 18.09.2017 року природний газ відповідно до актів приймання-передачі природного газу від 31.10.2017р. на суму 913014,73 грн., від 30.11.2017р. на суму 2756989,58 грн., від 31.12.2017р. на суму 2960758,13 грн., від 31.01.2018р. на суму 3442448,94 грн., від 28.02.2018р. на суму 3284255,52 грн., від 31.03.2018р. на суму 3217242,00 грн., від 30.04.2018 року на суму 92638,78 грн.

Як передбачено п. 6.1. договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Натомість, відповідачем, всупереч умовам договору, не в повному обсязі проведено оплату за поставлений газ у березні 2018 року на суму 1650290,33 грн. та квітні 2018 року на суму 92638,78 грн., що також не заперечується останнім. Відтак, вимога про стягнення 1742929,11 грн. основного боргу підлягає задоволенню.

НАК «Нафтогаз України» також просить суд стягнути з Волочиського комунального підприємства теплових мереж "Тепловик", м. Волочиськ Хмельницької області 244715,81 грн. пені, 181983,82 грн. 3% річних та 264927,38 грн. інфляційних втрат згідно поданих розрахунків.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (стаття 549 ЦК України).

Разом з цим, згідно з приписами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 року у справі №904/1210/18 зазначено, що згідно статті 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ, що видобувається в Україні.

Відповідно до положень Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, та Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, держава визначила спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає в автоматичному перерахуванні грошових коштів зі спеціальних рахунків на рахунки позивача за визначеними нормативами. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 917/536/19.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо: виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.

Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, а сторони, підписавши спільне протокольні рішення, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків.

У постанові Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 908/885/18 викладені правові висновки, що для нарахування пені на підставі договору, 3% річних та "інфляційних втрат" на підставі статті 625 ЦК України необхідно, щоб відповідач здійснив оплату отриманих коштів поза межами порядку і строків, визначених спільним протокольним рішенням, а підставою для стягнення таких нарахувань за порушення грошового зобов`язання може бути наявність суми основного боргу, яка не була предметом регулювання спільного протокольного рішення та яка була несвоєчасно сплачена відповідачем за рахунок власних коштів (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 904/1210/18).

Як встановлено вище судом, позивачу за зобов`язаннями жовтня 2017 року по договору перераховано 244437,39 грн. згідно постанови КМУ №20, за зобов`язаннями листопада 2017 року - 2145416,2 грн. згідно постанови КМУ №256; за зобов`язаннями грудня 2017 року - 1616421, 32 грн. згідно постанови КМУ №256; за зобов`язаннями січня 2018 року - 3056516, 34 грн. згідно постанови КМУ №256; за зобов`язаннями лютого 2018 року - 2707041,2 грн. згідно постанови КМУ №256; за зобов`язаннями березня 2018 року - 1558589,19 грн. згідно постанови №256.

Відтак, на вказані суми є безпідставним нарахування позивачем 3% річних та втрат від інфляції, оскільки такі кошти перераховувались на підставі Постанов КМУ №20 та №256, а не власними коштами відповідача. Відповідні твердження АТ «НАК «Нафтогаз України» спростовуються вищевикладеним.

Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2018 року у справі №918/1395/18, від 21 лютого 2018 року у справі №910/16072/16, від 27.02.2020 року у справі №921/12/19, а також в ухвалі від 04.09.2020 року у справі №903/918/19 зауважив, що порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затверджений постановою КМУ від 18 червня 2014 року №217 визначає виключно механізм розподілу коштів, які вже знаходяться на поточному рахунку з спеціальним режимом використання, і жодним чином не стосується договірних зобов`язань сторін в частині порядку та строків розрахунків між сторонами та ніяк не впливає на них. Відтак, положення Порядку №217 не виключають можливість теплопостачальних організацій впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ, тому є можливим застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

З зазначеного критично оцінюються доводи відповідача щодо безпідставності нарахування пені, втрат від інфляції та 3% річних у зв`язку з неможливість останнього впливати на розрахунки по причині проведення розрахунку згідно порядку, визначеного Постановою КМУ №217.

Оскільки позивачем надано розрахунок із виокремленням сум, які сплачувались відповідно до ПКМУ №20 та №256, а також з огляду на календарну черговість погашення платежів, суд вважає за можливе перевірити правильність розрахунку позивача та здійснити перерахунок 3% річних та втрат від інфляції які нараховані на суми, сплачені відповідно до постанов №20 та №256 (схожа позиція викладена в постанові ВС від 19.08.2020 року у справі 915/494/19).

Судом здійснено перерахунок пені та встановлено, що позивачем правомірно, з врахуванням положень договору та вищевикладених позицій ВС, нараховано відповідачу 244715,81 грн. пені, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача, а відповідна позовна вимога задоволенню.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 (на застосуванні висновку якої наголосив ВС у постановах від 25.08.2020 року у справі №924/534/19, від 25.08.2020 року у справі №920/710/19, від 20.08.2020 року у справі №904/3546/19, від 13.08.2020 року у справі №905/1302/18) викладений правовий висновок про те, що при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 №265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (пункти 25 - 29 постанови Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19). Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19).

Також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Судом здійснено наступний перерахунок 3% річних без врахувань сум, які були сплачені відповідно до постанов КМУ №20 та №256, та в межах періодів, визначених позивачем.

Відтак, за зобов`язаннями жовтня 2017 року: 28.11.2017 року на суму 629772,91 грн. = 51, 76 грн.; 29.11.2017 року на суму 627991,80 грн. = 51,62 грн.; 30.11.2017 року на суму 626879,34 = 51,52 грн.; з 01.12.2017 року по 03.12.2017 року на суму 624862,75 грн. = 154,08 грн.; 04.12.2017 року на суму 624052,47 грн. = 51,29 грн.; 05.12.2017 року на суму 622157,79 грн. = 51,14 грн.; 06.12.2017 року на суму 621604,56 грн. = 51,09 грн.; з 07.12.2017 року по 10.12.2017 року на суму 621588,25 грн. = 204,36 грн.; 11.12.2017 року на суму 621452,02 грн. = 51,08 грн.; 12.12.2017 року на суму 614960,66 грн. = 50,54 грн.; 13.12.2017 року на суму 605976,40 грн. = 49,81 грн.; з 14.12.2017 року по 17.12.2017 року на суму 587764,04 грн. = 193,24 грн.; 18.12.2017 року на суму 551370,25 грн. = 45,32 грн.; 19.12.2017 року на суму 529741,94 грн. = 43,54 грн.; 20.12.2017 року на суму 520441,02 грн. = 42,78 грн.; 21.12.2017 року на суму 492491,21 грн. = 40,48 грн.; з 22.12.2017 року по 25.12.2017 року на суму 468323,81 грн. = 153,97 грн.; 26.12.2017 року на суму 444532,56 грн. = 36,54 грн.; 27.12.2017 року на суму 302175,36 грн. = 24,84 грн.; з 28.12.2017 року по 02.01.2018 року на суму 278119,07 грн. = 137,15 грн.; 03.01.2018 року на суму 254100,37 грн. = 20,88 грн.; 04.01.2018 року на суму 246313,83 грн. = 20,24 грн.; з 05.01.2018 року по 09.01.2018 року на суму 244810,64 грн. = 100,61 грн.; 10.01.2018 року на суму 242092,59 грн. = 19,90 грн.; 11.01.2018 року на суму 241824,33 грн. = 19,88 грн.; з 12.01.2018 року по 14.01.2018 року на суму 240998,31 грн. = 59,42 грн.; 15.01.2018 року на суму 234057, 53 грн. = 19,24 грн.; 16.01.2018 року на суму 202913,43 грн. = 16,68 грн.; 17.01.2018 року на суму 172613,85 грн. = 14,19 грн.; 18.01.2018 року на суму 123747,79 грн. = 10,17 грн.; з 19.01.2018 року по 21.01.2018 року на суму 109301,12 грн. = 26,95 грн.; 22.01.2018 року на суму 63307,98 грн. = 5,20 грн.; 23.01.2017 року на суму 21723,12 грн. = 1,79 грн. На загальну суму 1871, 3 грн.

За зобов`язаннями листопада 2017 року: з 26.12.2017 року по 23.01.2018 року на суму 611573,38 грн. = 1457,72 грн.; 24.01.2018 року на суму 600159,28 грн. = 49,33 грн.; 25.01.2018 року на суму 569305,30 грн. = 46,79 грн.; з 26.01.2018 року по 28.01.2018 року на суму 548924,88 грн. = 135,35 грн.; 29.01.2018 року на суму 506589,48 грн. = 41,64 грн.; 30.01.2018 року на суму 486845,08 грн. = 40,01 грн.; 31.01.2018 року на суму 474992,30 грн. = 39,04 грн.; 01.02.2018 року на суму 468865,30 грн. = 38,54 грн.; з 02.02.2018 року по 04.02.2018 року на суму 455987,63 грн. = 112,44 грн.; 05.02.2018 року на суму 451362,95 грн. = 37,10 грн.; 06.02.2018 року на суму 446693,85 грн. = 36,71 грн.; 07.02.2018 року на суму 446144,10 грн. = 36,67 грн.; 08.02.2018 року на суму 441960,34 грн. = 36,33 грн.; з 09.02.2018 року по 11.02.2018 року на суму 440360,04 грн. = 108,58 грн.; 12.02.2018 року на суму 438053,56 грн. = 36,00 грн.; 13.02.2018 року на суму 423074,10 грн. = 34,77 грн.; 14.02.2018 року на суму 414377,47 грн. = 34,06 грн.; 15.02.2018 року на суму 388827,25 грн. = 31,96 грн.; з 16.02.2018 року по 18.02.2018 року на суму 370989,26 грн. = 91,48 грн.; 19.02.2018 року на суму 324440,17 грн. = 26,67 грн.; 20.02.2018 року на суму 282116,04 грн. = 23,19 грн.; 21.02.2018 року на суму 234547,46 грн. = 19,28 грн.; 22.02.2018 року на суму 187355,81 грн. = 15,40 грн.; з 23.02.2018 року по 25.02.2018 року на суму 134118,00 грн. = 33,07 грн.; 26.02.2018 року на суму 82474,14 грн. = 6,78 грн. На загальну суму 2568,91 грн.

За зобов`язаннями грудня 2017 року: з 26.01.2018 року по 27.02.2018 року на суму 1344336,81 грн. = 3646,28 грн.; 28.02.2018 року на суму 1305361,71 грн. = 107,29 грн.; 01.03.2018 року на суму 1263658,15 грн. = 103,86 грн.; 02.03.2018 року на суму 1250424,07 грн. = 102,77 грн.; з 03.03.2018 року по 04.03.2018 року на суму 1237413,98 грн. = 203,41 грн.; 05.03.2018 року на суму 1231453,77 грн. = 102,22 грн.; 06.03.2018 року на суму 1230164,12 грн. = 101,11 грн.; з 07.03.2018 року по 11.03.2018 року на суму 1214801,86 грн. = 499,23 грн.; 12.03.2018 року на суму 1202517,90 грн. = 98,84 грн.; 13.03.2018 року на суму 1151346,18 грн. = 94,63 грн.; 14.03.2018 року на суму 1075721,12 грн. = 88,42 грн.; 15.03.2018 року на суму 1005305,09 грн. = 82,63 грн.; з 16.03.2018 року по 18.03.2018 року на суму 944954,11 грн. = 233,00 грн.; 19.03.2018 року на суму 927950,07 грн. = 76,27 грн.; 20.03.2018 року на суму 848514,80 грн. = 69,74 грн.; 21.03.2018 року на суму 815324,69 грн. = 67,01 грн.; 22.03.2018 року на суму 736416,16 грн. = 60,53 грн.; з 23.03.2018 року по 25.03.2018 року на суму 693156,15 грн. = 170,92 грн.; 26.03.2018 року на суму 642179,58 грн. = 52,78 грн.; 27.03.2018 року на суму 565322,70 грн. = 46,46 грн.; 28.03.2018 року на суму 527250, 62 грн. = 43,34 грн.; 29.03.2018 року на суму 483857,84 грн. = 39,77 грн.; з 30.03.2018 року по 01.04.2018 року на суму 463089,92 грн. = 114,19 грн.; 02.04.2018 року на суму 429892,17 грн. = 35,33 грн.; 03.04.2018 року на суму 417824,10 грн. = 34, 34 грн.; 04.04.2018 року на суму 406473,47 грн. = 33,41 грн.; 05.04.2018 року на суму 399216,66 грн. = 32,81 грн.; з 06.04.2018 року по 09.04.2018 року на суму 393110,55 грн. = 129,24 грн.; 10.04.2018 року на суму 391092,09 грн. = 32,14 грн.; 11.04.2018 року на суму 372187,31 грн. = 30,59 грн.; 12.04.2018 року на суму 354985,82 грн. = 29,18 грн.; з 13.04.2018 року по 15.04.2018 року на суму 316851,72 грн. = 78,13 грн.; 16.04.2018 року на суму 283014,31 грн. = 23,26 грн.; 17.04.2018 року на суму 238470,15 грн. = 19,60 грн.; 18.04.2018 року на суму 201605,66 грн. = 16,57 грн.; 19.04.2018 року на суму 166293,35 грн. = 13,67 грн.; з 20.04.2018 року по 22.04.2018 року на суму 137708,87 грн. = 33,96 грн.; 23.04.2018 року на суму 98471,57 грн. = 8,09 грн.; 24.04.2018 року на суму 58605,14 грн. = 4,82 грн. На загальну суму 6759,84 грн.

За зобов`язаннями січня 2018 року: з 27.02.2018 року по 25.04.2018 року на суму 385932,60 грн. = 1839,79 грн.; 26.04.2018 року на суму 326150,23 грн. = 26,81 грн.; з 27.04.2018 року по 01.05.2018 року на суму 271833,81 грн. = 111,71 грн.; 02.05.2018 року на суму 246760,34 грн. = 20,28 грн.; 03.05.2018 року на суму 193376,58 грн. = 15,90 грн.; 04.05.2018 року на суму 183546,55 грн. = 15,09 грн.; з 05.05.2018 року по 06.05.2018 року на суму 174337,03 грн. = 28,66 грн.; 07.05.2018 року на суму 150105,13 грн. = 12,34 грн.; з 08.05.2018 року по 09.05.2018 року на суму 133859,71 грн. = 22,00 грн.; 10.05.2018 року на суму 125645,14 грн. = 10,33 грн.; з 11.05.2018 року по 13.05.2018 року на суму 114750,67 грн. = 28,29 грн.; 14.05.2018 року на суму 103352,97 грн. = 8,49 грн.; 15.05.2018 року на суму 89170,26 грн. = 7,33 грн.; 16.05.2018 року на суму 70768,07 грн. = 05,82 грн.; 17.05.2018 року на суму 51589,90 грн. = 4,24 грн.; з 18.05.2018 року по 20.05.2018 року на суму 39654,47 грн. = 09,78 грн.; 21.05.2018 року на суму 28379,06 грн. = 2,33 грн.; 22.05.2018 року на суму 15309,76 грн. = 1,26 грн. На загальну суму 2170,45 грн.

За зобов`язаннями лютого 2018 року: з 27.03.2018 року по 23.05.2018 року на суму 577214,32 грн. = 2751,65 грн.; з 24.05.2018 року по 28.05.2018 року на суму 549912,86 грн. = 225,99 грн.; 29.05.2018 року на суму 518966,74 грн. = 42,65 грн.; 30.05.2018 року на суму 506783,75 грн. = 41,65 грн.; 31.05.2018 року на суму 498641,82 грн. = 40,98 грн.; з 01.06.2018 року по 03.06.2018 року на суму 481511,30 грн. = 118,73 грн.; 04.06.2018 року на суму 476112,12 грн. = 39,13 грн.; 05.06.2018 року на суму 464905,64 грн. = 38,21 грн.; 06.06.2018 року на суму 460392,44 грн. = 37,84 грн.; 07.06.2018 року на суму 456661,73 грн. = 37,53 грн.; з 08.06.2018 року по 10.06.2018 року на суму 455057,39 грн. = 112,21 грн.; 11.06.2018 року на суму 444430,66 грн. = 36,53 грн.; 12.06.2018 року на суму 435986,02 грн. = 35,83 грн.; 13.06.2018 року на суму 423957,75 грн. = 34,85 грн.; 14.06.2018 року на суму 415331,11 грн. = 34,14 грн.; з 15.06.2018 року по 17.06.2018 року на суму 409376,52 грн. = 100,94 грн.; 18.06.2018 року на суму 394878,94 грн. = 32,46 грн.; 19.06.2018 року на суму 389310,80 грн. = 32,00 грн.; 20.06.2018 року на суму 386667,50 грн. = 31,78 грн.; 21.06.2018 року на суму 380020,50 грн. = 31,23 грн.; 22.06.2018 року на суму 373208,94 грн. = 30,67 грн.; з 23.06.2018 року по 24.06.2018 року на суму 369761,14 грн. = 60,78 грн.; 25.06.2018 року на суму 365142,52 грн. = 30,01 грн.; 26.06.2018 року на суму 355721,70 грн. = 29,24 грн.; з 27.06.2018 року по 01.07.2018 року на суму 350951,46 грн. = 115,38 грн.; 02.07.2018 року на суму 341669,83 грн. = 28,08 грн.; 03.07.2018 року на суму 336567,80 грн. = 27,66 грн.; 04.07.2018 року на суму 331170,35 грн. = 27,22 грн.; 05.07.2018 року на суму 329793,05 грн. = 27,11 грн.; з 06.07.2018 року по 08.07.2018 року на суму 328429,95 грн. = 80,98 грн.; 09.07.2018 року на суму 323343,59 грн. = 26,58 грн.; 10.07.2018 року на суму 322185,53 грн. = 26,48 грн.; 11.07.2018 року на суму 320853,07 грн. = 26,37 грн.; 12.07.2018 року на суму 312586,45 грн. = 26,69 грн.; з 13.07.2018 року по 15.07.2018 року на суму 311127,67 грн. = 76, 72 грн.; 16.07.2018 року на суму 303945,14 грн. = 24,98 грн.; 17.07.2018 року на суму 294203,22 грн. = 24,18 грн.; 18.07.2018 року на суму 286042,65 грн. = 23,51 грн.; 19.07.2018 року на суму 275191,54 грн. = 22,62 грн.; з 20.07.2018 року по 22.07.2018 року на суму 273416,58 грн. = 67,42 грн.; 23.07.2018 року на суму 273079,73 грн. = 22,44 грн.; 24.07.2018 року на суму 268900,45 грн. = 22,10 грн.; 25.07.2018 року на суму 264946,84 грн. = 21,78 грн.; 26.07.2018 року на суму 257524,02 грн. = 21,17 грн.; з 27.07.2018 року по 29.07.2018 року на суму 252863,35 грн. = 62, 35 грн.; 30.07.2018 року на суму 249655,83 грн. = 20,52 грн.; 31.07.2018 року на суму 246214,47 грн. = 20,24 грн.; 01.08.2018 року на суму 241640,38 грн. = 19,86 грн.; 02.08.2018 року на суму 236011,43 грн. = 19,40 грн.; з 03.08.2018 року по 05.08.2018 року на суму 228762,79 грн. = 56,41 грн.; 06.08.2019 року на суму 226025,33 грн. = 18,58 грн.; 07.08.2018 року на суму 221816,95 грн. = 18,23 грн.; 08.08.2018 року на суму 220322,89 грн. = 18,11 грн.; з 09.08.2018 року по 12.08.2018 року на суму 211864,12 грн. = 69,65 грн.; 13.08.2018 року на суму 203767,58 грн. = 16,75 грн.; 14.08.2018 року на суму 195775,47 грн. = 16,09 грн.; 15.08.2018 року на суму 188632,64 грн. = 15,50 грн.; 16.08.2018 року на суму 184971,39 грн. = 15,20 грн.; з 17.08.2018 року по 19.08.2018 року на суму 181202,30 грн. = 44,68 грн.; 20.08.2018 року на суму 175982,43 грн. = 14,46 грн.; 21.08.2018 року на суму 171883,50 грн. = 14,13 грн.; 22.08.2018 року на суму 169421,16 грн. = 13,93 грн.; з 23.08.2018 року по 26.08.2018 року на суму 165983,60 грн. = 54,57 грн.; 27.08.2018 року на суму 164452,57 грн. = 13,52 грн.; 28.08.2018 року на суму 159521,58 грн. = 13,11 грн.; 29.08.2018 року на суму 158941,21 грн. = 13,06 грн.; 30.08.2018 року на суму 150002,02 грн. = 12,33 грн.; з 31.08.2018 року по 02.09.2018 року на суму 146749,88 грн. = 36,18 грн.; 03.09.2018 року на суму 140682,87 грн. = 11,56 грн.; 04.09.2018 року на суму 132413,45 грн. = 10,88 грн.; 05.09.2018 року на суму 130497,52 грн. = 10,73 грн.; 06.09.2018 року на суму 129040,75 грн. = 10,61 грн.; з 07.09.2018 року по 09.09.2018 року на суму 126872,63 грн. = 31,28 грн.; 10.09.2018 року на суму 126026,58 грн. = 10,36 грн.; 11.09.2018 року на суму 122133,51 грн. = 10,04 грн.; 12.09.2018 року на суму 120965,36 грн. = 9,94 грн.; 13.09.2018 року на суму 118878,84 грн. = 9,77 грн.; з 14.09.2018 року по 16.09.2018 року на суму 117381,90 грн. = 28,94 грн.; 17.09.2018 року на суму 116995,14 грн. = 9,62 грн.; 18.09.2018 року на суму 116709,85 грн. = 9, 59 грн.; 19.09.2018 року на суму 113087,55 грн. = 9,29 грн.; 20.09.2018 року на суму 111177,33 грн. = 9,14 грн.; з 21.09.2018 року до 23.09.2018 року на суму 108940,02 грн. = 26,86 грн.; 24.09.2018 року на суму 102690,15 грн. = 8,44 грн.; 25.09.2018 року на суму 94324,59 грн. = 7,75 грн.; 26.09.2018 року на суму 91541,35 грн. = 7, 52 грн.; 27.09.2018 року на суму 85436,27 грн. = 7, 02 грн.; з 28.09.2018 року по 01.10.2018 року на суму 80137,68 грн. = 26,35 грн.; 02.10.2018 року на суму 78526,91 грн. = 6,45 грн.; 03.10.2018 року на суму 69926,10 грн. = 5,75 грн.; 04.10.2018 року на суму 67612,06 грн. = 5,58 грн.; з 05.10.2018 року по 08.10.2018 року на суму 66347,57 грн. = 21,81 грн.; 09.10.2018 року на суму 63419,01 грн. = 5,21 грн.; 10.10.2018 року на суму 61384,76 грн. = 5,05 грн.; 11.10.2018 року на суму 59366,61 грн. = 4,88 грн.; з 12.10.2018 року по 15.10.2018 року на суму 58658,42 грн. = 19,28 грн.; 16.10.2018 року на суму 56287,89 грн. = 4,63 грн.; 17.10.2018 року на суму 48919,74 грн. = 4,02 грн.; 18.10.2018 року на суму 48034,57 грн. = 3,95 грн.; з 19.10.2018 року по 22.10.2018 року на суму 42820,49 грн. = 14,08 грн.; 23.10.2018 року на суму 36908,75 грн. = 3,03 грн.; 24.10.2018 року на суму 35941,73 грн. = 2,95 грн.; 25.10.2018 року на суму 33915,29 грн. = 2,79 грн.; з 26.10.2018 року по 28.10.2018 року на суму 32334,75 грн. = 7,97 грн.; 29.10.2018 року на суму 30514,08 грн. = 2,51 грн.; 30.10.2018 року на суму 24057,97 грн. = 1,98 грн.; 31.10.2018 року на суму 23927,35 грн. = 1,97 грн.; 01.11.2018 року на суму 20238,38 грн. = 1, 66 грн.; з 02.11.2018 року по 04.11.2018 року на суму 19562,59 грн. = 4, 82 грн.; 05.11.2018 року на суму 18534, 32 грн. = 1, 52 грн.; 06.11.2018 року на суму 17095,68 грн. = 1, 41 грн.; з 07.11.2018 року по 08.11.2018 року на суму 15723,38 грн. = 2,58 грн.; з 09.11.2018 року по 11.11.2018 року на суму 14903,94 грн. = 3, 67 грн.; 12.11.2018 року на суму 14567,72 грн. = 1, 20 грн.; 13.11.2018 року на суму 12852,34 грн. = 1, 06 грн.; 14.11.2018 року на суму 11422,86 грн. = 0, 94 грн.; 15.11.2018 року на суму 11136,97 грн. = 0, 92 грн.; з 16.11.2018 року по 18.11.2018 року на суму 8055,83 грн. = 1, 99 грн.; 19.11.2018 року на суму 7528,76 грн. = 0, 62 грн.; з 20.11.2018 року по 21.11.2018 року на суму 6430, 75 грн. = 1, 06 грн.; 22.11.2018 року на суму 3149,10 грн. = 0, 26 грн.; з 23.11.2018 року по 25.11.2018 року на суму 1722, 56 грн. = 0, 42 грн. На загальну суму 5777,07 грн.

За зобов`язаннями березня 2018 року: з 26.04.2018 року по 26.11.2018 року на суму 1658652,81 грн. = 29310,44 грн.; 27.11.2018 року на суму 1657834,06 грн. = 136,26 грн.; 28.11.2018 року на суму 1657262,27 грн. = 136,21 грн.; 29.11.2018 року на суму 1654815,72 грн. = 136,01 грн.; з 30.11.2018 року по 02.12.2018 року на суму 1653661,32 грн. = 407,75 грн.; з 03.12.2018 року по 21.10.2019 року на суму 1650290,33 грн. = 43811, 82 грн. На загальну суму 73938,49 грн.

За зобов`язаннями квітня 2018 року: з 26.05.2018 року по 21.10.2019 року на суму 92638,78 грн. = 3913, 67 грн.

З вищевикладеного підрахунку, загальна сума 3% річних становить 96999,73 грн., тому в стягненні 84984,09 грн. 3% річних суд відмовляє.

Позивачем також нараховано відповідачу 2781,19 грн. втрат від інфляції за зобов`язаннями жовтня 2018 року за грудень 2017 року на суму боргу в розмірі 278119,07 грн. Оскільки вказаний розмір боргу існував протягом грудня 2017 року та припинив існування лише 02.01.2018 року, а обрахування проведені арифметично вірно, 2781,19 грн. втрат від інфляції за зобов`язаннями жовтня 2017 року підлягають стягненню з відповідача.

За зобов`язаннями листопада 2017 року позивачем нараховано відповідачу 22166,78 грн. втрат від інфляції за січень 2018 року на суму боргу в розмірі 1477785,28 грн. Водночас, як встановлено судом вище, нарахування, передбачені ст. 625 ЦК України, не здійснюються на суми заборгованості, сплачені на виконання Постанов КМУ №20 та №256. Відтак, вірний буде наступний перерахунок за формулою, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19. 611573,38 грн. (залишок боргу на початок розрахункового періоду 01.01.2018 року) * 101,5 (офіційно встановлений індекс інфляції у січні 2018 року) 136581,08 грн. (сума погашення боргу у січні 2018 року) = 484165,9 грн. (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду (п. 28 постанови у справі №905/21/19).

Оскільки борг станом на кінець січня 2018 року становив 474992,3 грн., втрати від інфляції за вказаний місяць склали 9173,6 грн. (484165,9 474992,3 грн.).

За зобов`язаннями грудня 2017 року буде вірним наступний розрахунок: 1344336,81 грн. (борг станом на 01.02.2018 року) * 100,9 (індекс інфляції за лютий 2018 року) 38975,10 грн. (погашення боргу в лютому) = 1317460,74 грн.; 1317460,74 грн. * 101,1 (індекс інфляції за березень 2018 року) 842271,79 грн. = 489681, 02 грн. Відтак, втрати від інфляції за зобов`язаннями грудня 2017 року становить 26591, 1 грн. (489681,02 грн. 463089,92 грн.), тобто, більше суми, нарахованої позивачем, з чого 17293,66 грн. втрат від інфляції за заборгованість за грудень 2017 року підлягають стягненню з відповідача.

За зобов`язаннями січня 2018 року: 385932,60 грн. * 100,1 (індекс інфляції за березень 2018) 0,00 грн. = 390177,86 грн.; 390177,86 грн. * 100,8 (індекс інфляції за квітень 2018 року) 114098,79 грн. = 279200,49 грн. Таким чином, інфляційне збільшення боргу за зобов`язаннями січня 2018 року за період, вказаний позивачем, склало 7366,68 грн. (279200,49 грн. 271833,81 грн.).

За зобов`язаннями лютого 2018 року ( з квітня 2018 року по жовтень 2018 року): 577214,32 грн. * 100,8 (індекс інфляції за квітень) 0,00 грн. = 581832,03 грн.; 581832,03 грн. * 100 (індекс інфляції за травень 2018 року) 78572,5 грн. = 503259,53 грн.: 503259,53 грн. * 100 (індекс інфляції за червень 2018 року) 147690,36 грн. = 355569,17 грн.; 355569,17 грн. * 99,3 (індекс інфляції за липень 2018 року) 104736,99 грн. = 248343,2 грн.; 248343,2 грн. * 100 (індекс інфляції за серпень 2018 року) 99464,59 грн. = 148878, 61 грн.; 148878,61 грн. * 101,9 (індекс інфляції за вересень 2018 року) 66612,2 грн. = 85095,1 грн.; 85095,1 грн. * 101,7 (індекс інфляції за жовтень 2018 року) 56210,33 грн. = 30331,39 грн. Таким чином, втрати від інфляції за зобов`язаннями лютого 2018 року за період з квітня 2018 року по жовтень 2018 року склали 6404,04 грн. (30331,39 грн. 23927,35 грн.).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100% (п. 28 постанови у справі №905/21/19).

Таким чином, позивачем вірно нараховано втрати від інфляції за зобов`язаннями березня 2018 року за період з травня 2018 року по вересень 2019 року, що становлять 145132,6 грн., та за зобов`язаннями квітня 2018 року за період з червня 2018 року по вересень 2019 року, які склали 8146,99 грн.

З вищевикладених розрахунків до стягнення з відповідача підлягає 244715,81 грн. пені, 96999,73 грн. 3% річних, 196298,76 грн. втрат від інфляції. В стягненні 84984,09 грн. 3% річних та 68628,62 грн. втрат від інфляції суд відмовляє.

Відповідачем також подано клопотання про зменшення розміру пені, у якому Волочиське комунальне підприємство теплових мереж «Тепловик» просить суд зменшити розмір пені на 90%.

Згідно зі статтею 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, суди мають взяти до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 ЦК України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Враховуючи обставини справи, майновий стан сторін (скрутне фінансове становище відповідача, про що свідчать звіти про фінансові результати за 2017-2019 роки та довідка № 135 від 01.07.2020р), стан розрахунків та соціальну значущість підприємства відповідача (Волочиське комунальне підприємство теплових мереж "Тепловик" є комунальним підприємством, яке здійснює виробництво теплової енергії для потреб населення), а також стягнення на користь позивача суми процентів річних та інфляційних втрат, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем, тобто враховуючи, що при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 233 ГК України, для зменшення нарахованої позивачем пені на 50% (аналогічних висновків дійшов Верховний суд у справі №9 924/754/18 від 18.06.2019 року).

Водночас, зменшення розміру пені на 90 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (постанова КГС ВС від 04.02.2020 № 918/116/19).

З всього наведеного, позов акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ до Волочиського комунального підприємства теплових мереж "Тепловик", м. Волочиськ Хмельницької області про стягнення заборгованості за договором №1158/1718-ТЕ-34 від 18.09.2017 року в розмірі 2434556,12 грн., з яких: 1742929,11 грн. - основний борг, 244715,81 грн. - пеня, 181983,82 грн. - 3% річних, 264927,38 грн. - інфляційні втрати, підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 1742929,11 грн. основного боргу, 122357,91 грн. пені, 96999,73 грн. 3% річних та 196298,76 грн. втрат від інфляції. В стягненні 84984,09 грн. 3% річних, 68628,62 грн. втрат від інфляції та 122357,90 грн. пені суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. При цьому, 50% судового збору, сплаченого за вимогу про стягнення основного боргу ( в розмірі 13071,97 грн.), може бути повернуто з Державного бюджету України за клопотанням позивача у зв`язку із визнання позову в цій частині відповідачем. Судовий збір за вимогою про сплату пені в повному обсязі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ до Волочиського комунального підприємства теплових мереж "Тепловик", м. Волочиськ Хмельницької області про стягнення заборгованості за договором №1158/1718-ТЕ-34 від 18.09.2017 року в розмірі 2434556,12 грн., з яких: 1742929,11 грн. - основний борг, 244715,81 грн. - пеня, 181983,82 грн. - 3% річних, 264927,38 грн. - інфляційні втрати, задовольнити частково.

Стягнути з Волочиського комунального підприємства теплових мереж «Тепловик» (31200, Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Пушкіна, буд. 7А, код 14151820) на користь акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077,11 грн. (один мільйон сімсот сорок дві тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять грн. 11 коп.) основного боргу, 122357,91 грн. (сто двадцять дві тисячі триста п`ятдесят сім грн. 91 коп.) пені, 96999,73 грн. (дев`яносто шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 73 коп.) 3% річних, 196298,76 грн. (сто дев`яносто шість тисяч двісті дев`яносто вісім грн. 75 коп.) втрат від інфляції, 21142,18 грн. (двадцять одна тисяча сто сорок дві грн. 18 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

В стягненні 84984,09 грн. 3% річних, 68628,62 грн. втрат від інфляції та 122357,90 грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.09.2020 року

Суддя М.В. Музика

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/

Віддрук. у 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6) - рек. з пов. про вручення; 3 - відповідачу (31200, Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Пушкіна, буд. 7 А) - рек. з пов. про вручення