ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020 справа № 914/367/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал -Леобуд», м. Львів,

до відповідача : Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Україна», м. Львів,

про: стягнення заборгованості за поставлений товар, пені та 3 % річних

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання А.П. Полянський

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: С.С. Бардаш представник.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал -Леобуд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Україна» про стягнення заборгованості за поставлений товар, пені та 3 % річних.

Ухвалою суду 19.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 16.03.2020. В подальшому судове засідання відкладено на 06.04.2020.

У зв`язку з впровадженням карантинних заходів для запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19, ухвалою суду від 30.03.2020 судове засідання призначене на 06.04.2020 відкладено до закінчення карантинних заходів.

Ухвалою суду від 01.06.2020, у зв`язку з скасуванням Кабінетом Міністрів України певних заборон, призначено розгляд справи №914/367/20 в судовому засіданні на 15.06.2020.

Ухвалою суду від 15.06.2020 відкладено розгляд справи №914/367/20 в судовому засіданні на 13.07.2020.

В подальшому ухвалами суду розгляд справи відкладено на 17.08.2020 та 07.09.2020 у зв`язку з невиконанням сторонами ухвали суду від 19.02.2020 та 15.06.2020.

В судове засідання 07.09 представник позивача не з`явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконання умов договору поставки №20857 від 26.06.2018 року позивачем було поставлено відповідачу товар, проте відповідач свої зобов`язання за договором виконав частково та неналежним чином. Відтак у відповідача виникла заборгованість за поставлений і неоплачений товар у розмірі 120 231,92 грн, разом з тим позивач просить стягнути з відповідача 2196,76грн - пені, 264,22 грн 3 % річних.

В судове засідання 07.09.2020 представник відповідача з`явився, проти позову заперечив в повному обсязі, оскільки, як зазначає відповідач в поданому відзиві на позовну заяву, заявлена сплачена в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №7905 від 11.02.2020, №9961 від 19.02.2020, №12346 від 28.02.2020. Крім того, частина товару повернута, згідно накладної №22Р-000048 від 25.02.2020.

Щодо нарахування пені та інших штрафних санкцій відповідач заперечує, оскільки, як зазначає відповідач, ним проведено оплату в повному обсязі, а заборгованість виникла у зв`язку з тривалими переговорами між менеджерами щодо повернення товару.

Щодо відшкодування витрат відповідач наголошує, що ним погашено суму заборгованості до відкриття провадження у справі та слухання справи по суті, тому підстав, на його думку, для стягнення з ТзОВ «Рітейл Україна» судового збору в розмірі 2 102,00 грн немає.

В судовому засіданні 07.09.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши представника відповідача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» (надалі за текстом «Постачальник» або Позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Рітейл Україна» (надалі за текстом «Покупець» або Відповідач) 26 червня 2018року був укладений Договір поставки № 20857 (надалі за текстом - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник приймає на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність Покупцеві, а Покупець приймати і оплачувати Товари за ціною і в асортименті, погодженими Сторонами в комерційних специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору і в кількостях, передбачених замовленнями на товар. Для зручності викладу Товари, що поставляються Постачальником, далі по тексту іменується «Товар».

Згідно п. 14.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання представниками обох Сторін і діє до 31 грудня 2019 року. Як вбачається з п. 11.1. Договору, усі розбіжності та суперечки, шо виникають у процесі виконання даного Договору, вирішуються сторонами шляхом переговорів, а при недосягненні згоди - у Господарському суді за місцем знаходження Відповідача. За період дії Договору, ТОВ «ГАЛ-ЛЕОБУД» на виконання умов Договору здійснило поставку, а ТОВ «РІТЕЙЛ УКРАЇНА» з червня 2018 року по грудень 2019 року прийняв у власність товар на суму 844 105,12, з яких Відповідач оплатив лише частину, а саме: 723 728.30, шо і стало підставою для звернення Позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Згідно п. 8.1. Договору, товар, що поставляється Покупцеві за цим Договором, підлягає оплаті в національній валюті України - гривні, в безготівковій формі в терміни визначені в Додатку 3 до цього Договору. Строк платежу за поставлений товар обчислюється від дати фактичного його прийняття магазином, а не від дати виписки документів Постачальником, Як узгоджено Сторонами в п. 6.3. Договору, право власності на поставлений Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту фактичної передачі Товару і підписання Сторонами товаросупровідних документів, Датою поставки Товару вважається дата підписання Покупцем Товарно-транспортної накладної та/або Товарної накладної. Відповідно до Додатку № З «Додаток про умови оплати товару до Договору поставки № 20857 від 26 червня 2018 року», Покупець зобов`язаний оплачувати товар, поставлений Постачальником з єдиним відтермінуванням платежу 45 (сорок п`ять) календарних днів від дати поставки кожної партії Товару.

Позивачем і Відповідачем, було укладено Додаткові угоди до Договору, якими сторони погоджували змінити умови оплати товару таким чином, зокрема:

Додатковою угодою про внесення змін до Додатку № 3 про умови оплати товару до Договору поставки № 20857 від 26 червня 2018 року від 04 червня 2019 року передбачено, що розрахунки за товар здійснюються Покупцем протягом 42 (сорока двох) календарних днів з дня отримання Товару, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника або в іншому узгодженому Сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю Сторін - шляхом попередньої оплати, окрім випадків передбачених п. 1.2. і. 1.3. цього Додатку.

Додатковою угодою до Договору поставки № 20857 від 26 червня 2018 року від ЗО вересня 2019 року передбачено, що розрахунки за товар здійснюються Покупцем протягом 45 (сорок п`ять) календарних днів з дня отримання Товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника або в іншому узгодженому Сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю Сторін - шляхом попередньої оплати.

Відповідно до п. 1.4. Договору, загальна вартість Договору складається з окремих сум операції, проведених на виконання даного Договору згідно з накладними. Як вже зазначалось, за період дії Договору, ТОВ «ГАЛ-ЛЕОБУД» на виконання умов Договору поставив, а ТОВ «РІТЕЙЛ УКРАЇНА» прийняв у власність товар на суму 844 105,12грн, з яких Відповідач оплатив лише частину, а саме: 723 728,30 грн.

ТОВ «РІТЕЙЛ УКРАЇНА» за видатковою накладною № ЛВ9-0064509 від 30 жовтня 2019 року на суму 9196,68 грн здійснило частково оплату на суму 9149,46 грн, а тому його заборгованість за даною накладною становить 47,22 грн. Стосовно інших накладних, то Покупцем не було здійснено жодних, навіть часткових оплат за поставлений товар. Станом на 10 лютого 2020 року вищезазначена заборгованість на загальну суму - 120 231, 92 грн є неоплаченою та складається як різниця між вартістю поставленого Постачальником товару, термін оплати за який настав і проведеною частковою оплатою за нього Покупцем.

Між Сторонами було підписано Акт звіряння розрахунків за період липень 2019 року- грудень 2019 року, підписанням якого Відповідач визнав основний борг у розмірі 120 231, 92 грн.

Відтак, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору покупцем щодо оплати вартості поставленої продукції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Гал Леобуд» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за поставлений та неоплачений товар у розмірі 120 231,92 грн, 264,22 грн - трьох відсотків річних та 2196,76 грн - пені, які просить стягнути з відповідача.

Відповідач у поданому до суду відзиві зазначив про погашення заборгованості перед позивачем в повному обсязі.

Так, згідно:

-платіжного доручення №7905 від 11.02.2020 сплачено суму 50 000,00 грн,

-платіжного доручення №9961 від 19.02.2020 сплачено суму 23 000,00 грн,

-платіжного доручення №12346 від 28.02.2020 сплачено суму 12 408,66 грн.

Згідно долученої до матеріалів справи накладної №22Р-000048 від 25.02.2020 товар на суму 34 823,26 повернуто відповідачем позивачу.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями чч.1, 2 ст.692 ЦК передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Підписання покупцем видаткових накладних, які є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує здійснення господарських операцій і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Статтею 525 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 193 ГК України).

Як установлено судом, правовідносини сторін у справі, яка розглядається, виникли з договору поставки продукції №20857 від 26.06.2018 року.

Відтак, на виконання умов Договору ТОВ «ГАЛ-ЛЕОБУД» поставив, а ТОВ «РІТЕЙЛ УКРАЇНА» з червня 2018 року по грудень 2019 року прийняв у власність товар на суму 844 105,12 грн, з яких Відповідач оплатив 723 728,30 грн. Відтак, станом на 10.02.2020 заборгованість за поставку товару на загальну суму 120 231,92 грн була неоплаченою.

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З матеріалів справи судом встановлено, що заборгованість за поставку товару погашено відповідачем згідно платіжних доручень від 11.02.2020, 19.02.2020, 28.02.2020 та 25.02.2020 частина товару була повернута постачальнику. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Постанова Касаційного господарського суду при Верховному Суді від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18).

Так, позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних в розмірі за періоди 15.12.2019 - 28.12.2019 на суму 47,22 грн; 29.12.2019-01.01.2019 на суму 29 914,28 грн; 05.01.2020 11.01.2020 на суму 35 035,04 грн; 12.01.2020- 18.01.2020 на суму 47 535,62 грн; 19.01.2020-25.01.2020 на суму 71 834,78 грн; 26.01.2020-10.02.2020 на суму 120 231,92 грн, що в сумі становить 264,22 грн

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення 264,22 грн, зазначає, що такий позивачем здійснено неправильно. Згідно проведеного судом розрахунку до стягнення підлягає 264,12 грн трьох відсотків річних.

Стаття 216 ГК України також встановлює, господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин. Так, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

При цьому, відповідно до частини 2 ст. 216 ГК України, застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання.

Пунктом 10.3. Договору Сторонами було погоджено, що за порушення термінів оплати вартості Товару, визначених Договором та додатками до нього. Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, шо діяла на момент прострочення за кожен день прострочення від суми боргу .

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що предметом неустойки є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства, при цьому розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України передбачено граничний розмір штрафних санкцій, що нараховуються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за весь час користування чужими коштами, але якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Таким чином, розмір пені, передбачений сторонами у пункті 10.3. Договору не суперечить законодавству та підлягає до застосування по відношенню до сторони, яка допустила порушення господарського зобов`язання.

Відповідно до проведеного Постачальником розрахунку пені за період з 15 грудня 2019 року по 10 лютого 2020 року (спірні періоди зазначені вище) Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника пеню в розмірі -2196,76 грн. Однак, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення 2196,76 грн пені, суд зазначає, що сума пені, яка підлягає до стягнення за порушення господарського зобов`язання становить 2 192, 67 грн.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 129 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 40,52 грн судового збору.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Україна» (81118, Львівська обл., Пустомитівський район, село Ставчани, вулиця Шевченка, будинок 9А; Код ЄДРПОУ - 36808029 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал -Леобуд» (79000, місто Львів, вулиця Дорошенка, будинок 19, Код ) 2 192, 67 грн пені, 264,12 грн трьох відсотків річних та 40,52 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 120 231,92 грн основної заборгованості.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 14.09.2020.

Суддя Н.Є. Березяк