РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.09.2020Справа № 910/5414/20
За позовом Приватного підприємства «Ресурс буд» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 212778,75 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з Відповідача штрафу за перевищення строків доставки вантажу за 45ма накладними, оскільки Відповідач, як перевізник вантажу, доставив його не своєчасно.

Позивачем також було подано клопотання про розподіл понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Відповідач вимоги позову відхиляє з посиланням, що Позивачем щодо частини перевезень було неправильно обрано базу для нарахування штрафу (не провізну плату), і також оскільки до перевезення за деякими з накладних має бути застосована ч. 2 ст. 116 Статуту залізниць України, і Відповідач від сплати штрафу за ними звільняється. Таким чином, за розрахунком Відповідача, доданим до відзиву, сума штрафу становить 116388,30 грн. Також у додаток до окремо заявленого клопотання Відповідач надав докази в обґрунтування викладених у відзиві заперечень, які судом прийняті до розгляду, оскільки у відзиві Відповідач здійснив заяву про наступне подання цих доказів. Заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу Відповідач вважає необґрунтованою.

Відповіді на відзив Позивача у встановлений судом строк не надходило. Також, відповідь не надійшла і станом на час розгляду даного спору та винесення рішення у справі.

При цьому, враховано, що до суду не надходили передбачені п. 4 Прикінцевих положень ГПК України заяви про поновлення або продовження процесуальних строків.

Отже, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

У жовтні - листопаді 2019 року Відповідачем було здійснено перевезення вантажу, одержувачем якого є Позивач.

Вказане перевезення здійснювалося у внутрішньому перевезенні та було оформлено залізничними накладними №№36249951, 36249969, 36249977, 32371833, 32371882, 36256287, 36264968, 32381972, 36265700, 36265718, 36265734, 36265767, 36265924, 36266013, 36266054, 36267649, 36270643, 36272433, 36272490, 36272425, 36281418, 36281491, 36282382, 32404261, 32404311, 32428658, 32428682, 32430621, 32430670, 32464802, 36346476, 36353894, 36353910, 36353936, 36378685, 36378727, 36378735, 36378743, 36389120, 36412021, 36415750, 32539348, 32539421, 36428969, 36447654, (далі - Накладні), які відповідно до Статуту залізниць України є основними перевізними документом і обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача, і супроводжує вантаж на всьому шляху до станції призначення.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (із змінами та доповненнями, далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил).

Згідно з п. 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил).

Відповідно до п. 2.10 Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на 2 доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на 3 доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на 4 і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

У інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012, за наслідком аналізу наведених вище норм законодавства, додатково зазначено, що нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Між сторонами відсутній спір щодо типу перевезення, вказаного у Накладних, щодо строків його здійснення та щодо того, чи було допущено Відповідачем порушення строків доставки, оскільки Відповідач доставку вантажів за Накладними з простроченням не заперечує, одночасно зауважуючи, що щодо частини з Накладних Позивачем було обрано неправильну базу для нарахування штрафу (не одну провізну плату), і також щодо частини накладних Відповідач звільняється від штрафу на підставі ч. 2 ст. 116 Статуту залізниць України.

Суд дослідив докази Позивача, та дійшов висновку, з запереченнями Відповідача погоджується.

Дійсно, щодо частини Накладних Позивачем неправильно обраховану суму штрафу за прострочення доставки, оскільки замість бази для нарахування штрафу - «провізна плата», Позивачем було взято сукупність усіх сплачених залізниці сум, до яких входила і провізна плата, але не тільки вона, тоді як за ст. 116 Статуту залізниць України штраф нараховується саме на провізну плату. Наведена позиція кореспондується з позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 № 910/1524/19.

Також суд визнає обґрунтованим твердження Відповідача щодо наявності підстав для застосування ч. 2 ст. 116 Статуту залізниць України («…штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув...»), оскільки наявність таких підстав підтверджена наступними доказами, які приймаються судом як такі, що не оспорені і не спростовані Відповідачем: пам`ятками про подавання вагонів станції Петро Кривоніс №№ 413, 416, 414, 415, 420, 396; відмітками у графі №49 накладних №№ 32539348, 32539421, 36267649, 36272433, 36272490, 36378685, 36378727, 36378735, 36378743, 36389120, 36415750; актами загальної форми станції Петро Кривоніс №3308 від 02.11.2019, №3345 від 04.10.2019, №3254 від 29.10.2019, №3339 від 04.11.2019, №3340 від 04.14.2019, № 3350 від 04.14.2019, № 3351 від 04.14.2019, № 3362 від 06.14.2019 та № 3274 від 04.11.2019; пам`ятки про подавання вагонів №№ 396, 413, 414, 415, 416, 420 станції Петро Кривоніс.

З огляду на наведене, розрахунок Позивача суд визнає частково необґрунтованим, оскільки Позивачем щодо частини з Накладних було неправильно встановлено базу для нарахування штрафу, та ще щодо частини з Накладних були відсутні підстави для нарахування штрафу узагалі на підставі ч. 2 ст. 116 Статуту залізниць України.

Судом зроблено власний перерахунок суми штрафу (який співпадає з розрахунком Відповідача, доданим до відзиву), і за розрахунком суду, обґрунтованою сумою штрафу є 116388,30 грн.

За приписами ст.ст. 909, 920 та 924 ЦК України перевізник має відповідати за нестачу прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях і несуть відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами перевезення іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України, за нестачу прийнятого до перевезення вантажу перевізник несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що нестача виникла з незалежних від нього причин.

За приписами п. (б) ст. 130 Статуту залізниць України, право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Документи, які необхідні за вказаними вимогами ст. 130 Статуту залізниць України, описані вище в рішенні суду та залучені до справи.

Згідно вищеописаних Накладних одержувачем вантажу є Позивач.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи наведене, вимоги позову про стягнення штрафу задовольняються судом у сумі 116388,30 грн.; у решті вимог позову суд відмовляє за необґрунтованістю здійсненого Позивачем розрахунку, що детально описано вище.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору в сумі 3191,68 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., які підтверджені належними доказами: договір №08/04 від 08.04.2020, рахунок на оплату від 08.04.2020, опис робіт від 14.04.2020, акт наданих послуг від 18.05.2020, платіжне доручення від 19.05.2020, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного підприємства «РЕСУРС БУД» (вул. Пирогівський шлях, 34, м. Київ, 03083; ідентифікаційний код 36506383) 116388 (сто шістнадцять тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 30 коп. штрафу, а також 1745 (одну тисячу сімсот сорок п`ять) грн. 82 коп. судового збору та 2734 (дві тисячі сімсот тридцять чотири) грн. 96 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків