ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 вересня 2020 року Справа № 911/1557/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання (помічника судді) Євтушик О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали по справі №911/1557/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРРЕСУРС ГРУП", с. Сурсько-Литовське, Дніпровського району, Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРВІОН ГРУП", с. Романів, Луцького району, Волинської області

про стягнення 173 910,23 грн

за участю представників сторін:

від позивача: н/з,

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

20.08.2020 на адресу Господарського суду Волинської області на виконання ухвали Господарського суду Київської області надійшли за підсудністю матеріали позовної заяви № 14/05-01 від 14.05.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРРЕСУРС ГРУП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРВІОН ГРУП" про 173 910,23 грн., з них:120 960 грн. основного боргу за актом №59 від 21.09.2019 наданих послуг по договору №УР-01092019 від 01.09.2019, 26 248,32 грн. пені, 25 127,16 процентів річних, 1574,75 грн. збитків завданих інфляцією.

На обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору транспортного експедирування № УР-10092019 від 01.09.2020 щодо своєчасного та повного розрахунку за надані послуги.

Ухвалою від 25.08.2020 суд постановив відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначити на 23.09.2020; запропонувати сторонам подати суду у строк до 21.09.2020 року: позивачу: будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності); відповідачу: відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову (у разі їх наявності); докази направлення відзиву позивачу; позивачу (на власний розсуд): відповідно до ст. 166 ГПК України подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву.

Представники сторін в судове засідання 23.09.2020 не з`явилися. Факт належного повідомлення позивача про судовий розгляд підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 984.

Ухвала суду від 25.08.2020, надіслана відповідачу у справі за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 45637, Волинська область, Луцький район, с. Романів, вул. Першотравнева, буд. 36, повернулась з поштовою відміткою: "Неправильно зазначена (відсутня) адреса".

Частиною 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем реєстрації відповідача - ТзОВ "ДЕРВІОН ГРУП"є: 45637, Волинська область, Луцький район, с. Романів, вул. Першотравнева, буд. 36.

Інформації про іншу адресу відповідача, ніж та, яка зазначена в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у суду немає.

Враховуючи те, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору, судом 23.09.2020 було вирішено спір за відсутності представників сторін, зважаючи на те, що сторони належним чином були повідомлені про судовий розгляд, за наявними у справі матеріалами згідно з положеннями статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке.

01.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРРЕСУРС ГРУП" як експедитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕРВІОН ГРУП" як клієнтом було укладено договір транспортного експедирування № УР-01092019, згідно з п.1.1 якого експедитор зобов`язується за плату і за рахунок клієнта організувати надання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних із перевезенням зернових, олійних культур та продуктами їх переробки залізничним транспортом, а також виконання інших дій, необхідних для виконання обов`язків за цим договором і узгоджених з клієнтом.

Відповідно до п. 3.1. договору вартість (ціна) послуг за договором визначається сторонами на договірній основі і вказується в додаткових угодах та/або рахунках.

Згідно з п. 4.1. договору оплата послуг/робіт/витрат проводиться клієнтом на умовах 100% передоплати договірної ціни згідно виставленого експедитором рахунку протягом 3 банківських днів, починаючи з дня отримання клієнтом рахунку на електронну пошту.

Пунктом 4.4. договору визначено, що за результатами кожного перевезення або за визначений період сторони складають та підписують акт виконаних робіт/наданих послуг, в якому вказується вартість винагороди експедитора та сума витрат, здійснених експедитором. Акт виконаних робіт/наданих послуг готується експедитором. Акт виконаних робіт/наданих послуг за послуги надані в поточному місяці надається клієнту до завершення цього місяця та може датуватись останнім днем цього місяця. Не повернення клієнтом спрямованого йому для підписання акту виконаних робіт/наданих послуг та не надання письмових заперечень на нього в 1- денний термін з дня отримання, визнається сторонами як згода клієнта з актом виконаних робіт/наданих послуг (підписання акта виконаних робіт/наданих послуг клієнтом без заперечень) і прийняття вказаних в ньому робіт та послуг.

Додатковою угодою №1 до договору № УР-01092019 від 01.09.2019 сторони визначили вартість здійснення транспортно-експедиційного обслуговування та плату послуг експедитора з організації перевезення насіння сої в залізничному рухомому складі зі станції Ромодан на станцію Херсон-Порт в розмірі 40 320 грн. за один вагон.

На виконання умов договору транспортного експедирування №УР-01092019 від 01.09.2019 року позивач надав відповідачу послуги з організації перевезення вантажу на загальну суму 120 960 грн.

Факт виконання позивачем замовлених відповідачем перевезень за договором транспортного експедирування № УР-01092019 від 01.09.2019 року підтверджується актом виконаних робіт/послуг № 59 від 21.09.2019, який підписаний представниками сторін та скріплений печатками товариств без зауважень (а.с. 20).

Відповідно до умов п. 4.1. договору позивач виставив відповідачу рахунок №55 від 19.09.2019 на оплату послуг в розмірі 120 960 грн.

Рахунок №55 від 19.09.2019 відповідач отримав 07.10.2019 на електронну пошту на адресу .

Проте, відповідач рахунку не оплатив.

07.05.2020 позивач надіслав відповідачу вимогу № 07/05-01 про сплату заборгованості. Проте, відповідач відповіді на вимогу не надав і не перерахував заборгованість, що спричинило звернення позивача з позовом до суду.

Доказів, які б спростовували суму заборгованості в розмірі 120 960 грн., або доказів її оплати відповідач суду не надав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування;

клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору;

перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

У зв`язку із неоплатою відповідачем вартості послуг, наданих на підставі договору про надання транспортно-експедиторських послуг № УР-01092019 від 01.09.2019 року, вимога позивача про стягнення з відповідача 120 960 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

Позивач в позовній заяві просить також стягнути з відповідача 26 248,32 грн. пені за період з 10.10.2019 по 13.05.2020, 25 127,16 грн. процентів річних за період з 10.10.2019 по 13.05.2020, 1574,75 грн. збитків завданих інфляцією, за період з 10.10.2019 по 13.05.2020.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п. 5.2. договору транспортного експедирування № УР-01092019 від 01.09.2019 за прострочення в оплаті рахунків експедитора на строк понад зазначений у п. 4.1. договору клієнт додатково сплачує штрафні санкції - пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Штрафні санкції за невиконання грошових зобов`язань нараховуються протягом усього строку прострочки. Крім того, клієнт на вимогу експедитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 35% відсотків річних від простроченої суми за неправомірне користування чужими грошима. Штрафні санкції та інші види компенсацій (інфляційні втрати та плата за використання чужих грошей) сплачуються протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку або вимоги, що надсилаються засобами факсимільного або електронного зв`язку.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В п. 5.2. укладеного сторонами договору встановлено, що штрафні санкції нараховуються протягом усього строку прострочки, відтак сторонами в договорі передбачено більшу тривалість періоду нарахування пені, ніж передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Із наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що пеню на суму заборгованості 120 960 грн. нараховано у розмірі 0,1% від несплаченої суми, тобто без обмеження подвійною обліковою ставкою НБУ.

У зв?язку з цим суд перерахував пеню, виходячи з розрахунку:

- за період з 10.10.2019 по 24.10.2019: 120 960 х 2х 16,5%/365 х 15 = 1640,42 грн.;

- за період з 25.10.2019 по 12.12.2019: 120 960 х 2х 15,5%/365 х 49= 5033,92 грн.;

- за період з 13.12.2019 по 31.12.2019: 120 960 х 2х 13,5%/365 х 19= 1700,07 грн.;

- за період з 01.01.2020 по 30.01.2020: 120 960 х 2х 13,5%/366 х 30= 2677 грн.;

- за період з 31.01.2020 по 12.03.2020: 120 960 х 2х 11%/366 х 42= 3053,74 грн.;

- за період з 13.03.2020 по 23.04.2020: 120 960 х 2х 10%/366 х 42 = 2776,13 грн.;

- за період з 24.04.2020 по 13.05.2020: 120 960 х 2х 8%/366 х 20 = 1057,57 грн.

Відтак, є правові підстави для стягнення з відповідача 17 938,85 грн. пені за період з 10.10.2019 по 13.05.2020.

В позові про стягнення 8 309,47 грн. (26 248,32 - 17938,85=8 309,47) пені слід відмовити як нарахованої безпідставно.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми 35% річних, суд встановив, що розрахунок є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, стягненню з відповідача у зв?язку із порушенням строку виконання зобов?язання з оплати виконаних робіт підлягає 25 127,16 грн. 35% річних за період з 10.10.2019 по 13.05.2020.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок збитків, завданих інфляцією, які нараховані за період з 10.10.2019 по 13.05.2020, суд встановив, що розмір збитків, завданих інфляцією, за вказаний період становить 2 555,03 грн., проте, оскільки позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 1 574,75 грн. збитків, завданих інфляцією, то слід стягнути 1 574,75 грн. збитків, завданих інфляцією, оскільки суд згідно із ч. 2 ст. 237 ГПК України не може виходити за межі позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 86, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРВІОН ГРУП" (вул. Першотравнева, 36, с. Романів, Луцький район, Волинська обл., 45637, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРРЕСУРС ГРУП" (вул. Сонячна, 2, Сурсько-Литовське, Дніпровський район, Дніпропетровська область, ) 120 960 грн. заборгованості, 17 938 грн. 85 коп. пені, 25 127 грн. 16 коп. процентів річних, 1 574 грн. 75 коп. збитків, завданих інфляцією, 2 483 грн. 97 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

3. В позові про стягнення 8 309 грн. 47 коп. пені відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено: 28.09.2020.

Суддя І. О. Якушева