номер провадження справи 4/53/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2020 Справа № 908/738/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Зінченко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу

за позовом Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України, (03151, м. Київ, вул. Донецька, буд. 30), представник позивача адвокат Любаренко Ігор Олегович, ( АДРЕСА_1 )

до відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, (72250, с. Широке Веселівського району Запорізької області, вул. Центральна, буд. 1), представник відповідача адвокат Димитрашко Денис Володимирович, (69035, м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, буд. 4, офіс 18)

про стягнення 264100,69 грн. заборгованості

18.03.2020 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 345 від 16.03.2020 (вх. № 812/08-07/20 від 18.03.2020) Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України, м. Київ до Державного підприємства «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, с. Широке Веселівського району Запорізької області про стягнення 264100,69 грн. заборгованості за договором про науковий супровід № 92 від 26.02.2019, що складається з основного боргу за надані послуги за період травень - липень 2019 року в сумі 225000,00 грн. і пені в сумі 39100,69 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2020 справу № 908/738/20 за вище вказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/738/20, справі присвоєно номер провадження справи 4/53/20, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст., ст. 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 626, 901, 903 ЦК України, ст., ст. 175, 193 ГК України. Позов пред`явлений позивачем з наступних підстав. 26.02.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір № 92 про науковий супровід, за умовами якого позивач, як виконавець, зобов`язався за завданням відповідача, як замовника, надати консультативну та практичну допомогу з питань профілактики інфекційної патології сільськогосподарських тварин, оптимізації схем імунопрофілактики та лікування найбільш поширених захворювань (лептоспіроз, африканська чума свиней, туберкульоз, лейкоз тощо) в порядку та на умовах, визначених договором, а відповідач зобов`язався здійснити оплату за надані послуги. Відповідно до додатку № 1 до договору (кошторис) загальна вартість послуг наукового супроводу складає 750000,00 грн. і сплачується частинами за відповідні місці. Так, в травні, червні та ліпні 2019 року відповідач мав сплатити позивачу по 75000,00 грн. щомісяця. Як зазначає позивач, фактично відповідач отримав передбачені договором послуги за травень - липень 2019 року, що підтверджується погодженими та підписаними сторонами анотованими звітами та актами епізоотичного обстеження господарства за травень - липень 2019 року. Проте в порушення умов договору за надані послуги відповідач не розрахувався. У зв`язку із цим заборгованість відповідача перед позивачем за договором про науковий супровід № 92 від 26.02.2019 за надані послуги за період травень - липень 2019 року становить 225000,00 грн. У зв`язку із цим, на підставі п. 4.1 договору та положень чинного законодавства позивачем відповідачу нараховано пеню в розмірі 39100,69 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача 225000,00 грн. основного боргу за надані послуги за період травень - липень 2019 року за договором про науковий супровід № 92 від 26.02.2019 і пеню в сумі 39100,69 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в розмірі 3961,52 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.03.2020 про відкриття провадження у справі № 908/738/20 відповідачу запропоновано у строк не пізніше 10.04.2020 подати відзив на позовну заяву і всі можливі докази у підтвердження його заперечень проти позову або його визнання.

27.07.2020 на адресу господарського суду Запорізької області від Державного підприємства «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, с. Широке Веселівського району Запорізької області надійшов відзив на позовну заяву за вих. № б/н від 21.07.2020 (вх. № 14161/08-08/20 від 27.07.2020).

Указом Президента України від 13.03.2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами та доповненнями) установлено з 12 березня 2020 року до 31 жовтня 2020 року включно на усій території України карантин з веденням відповідних обмежувальних заходів.

Законом України № 540-IХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» було доповнено розділ Х «Прикінцеві положення» ГПК України пунктом 4, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

17.07.2020 набув чинності Закон України № 731-IХ від 18.06.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким викладено пункт 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України в новій редакції, відповідно до якої під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень» цього ж Закону встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Встановлений п. 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IХ 20-денний строк закінчився 07.08.2020.

Таким чином, враховуючи наведенні норми процесуального законодавства, мав право пожати відзив на позовну заяву у справі № 908/738/20 у строк до 06.08.2020, що не потребує винесення судом окремого процесуального документу з цього приводу.

За таких обставин, відзив ДП «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААНУ на позовну заяву за вих. № б/н від 21.07.2020 прийнятий судом до розгляду та залучений до матеріалів справи № 908/738/20.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив, позов вважає безпідставним і необґрунтованим. Мотивуючи свої заперечення відповідач посилається на недоведеність позивачем заявлених вимог. Так, в п. 2.1 договору про науковий супровід № 92 від 26.02.2019 сторони визначили, що загальна вартість послуг за цим договором визначається кошторисом, що є невід`ємною частиною цього договору. Здавання послуг виконавцем та прийняття їх результатів замовником оформлюється актом виконаних послуг. Замовник зобов`язується здійснити оплату отриманих послуг виконаних виконавцем у строк не пізніше 5-ти банківських днів після підписання сторонами акту виконаних послуг. Пунктом 2.2 договору встановлено, що здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється поетапно актами приймання-передачі послуг, які підписуються повноважними представниками сторін після фактичного надання таких послуг, а остаточний (кінцевий) розрахунок проводиться не пізніше 25.12.2019. Як передбачено п. 2.3 договору підписання акта приймання-передачі послуг представником замовника є підтвердження відсутності претензій з його боку. Згідно п. 2.4 договору за надані послуги, згідно із цим договором, замовник за фактом їх надання та за наслідками кожного етапу виконаних робіт, перераховує виконавцю належну йому суму коштів протягом 10-ти календарних днів у відповідності до акта приймання-передачі послуг даного етапу виконаних робіт. Як зазначає відповідач, послуги за договором № 92 від 26.02.2019 за травень, червень, липень 2019 року (за спірний період) позивачем надані не були, відповідно, у відповідача не виникло обов`язку з оплати таких послуг. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що акти наданих послуг № 717 від 31.05.2019 на суму 75000,00 грн., № 747 від 27.06.2019 на суму 75000,00 грн., № 758 від 31.07.2019 на суму 75000,00 грн., не підписані та не затверджені відповідачем. Посилання позивача щодо відмови замовником підписувати акти наданих послуг, є безпідставними і необґрунтованими та спростовуються тим, що вказані акти навіть не надсилалися позивачем відповідачу, про що свідчить факт відсутності доказів направлення актів про виконання робіт, послуг за травень, червень, липень 2019 р. та рахунків на оплату послуг за вказані спірні періоди. Таким чином, надані позивачем акти наданих послуг № 717 від 31.05.2019, № 747 від 7.06.2019 і № 758 від 31.07.2019 є неналежними доказами, які не підтверджують надання будь-яких послуг позивачем у спірний період (травень-липень 2019 року) та прийняття їх відповідачем. Щодо посилань позивача на анотовані звіти та акти епізоотичного обстеження господарства за травень, червень та липень 2019 року, то вказані докази не можуть слугувати підтвердженням надання послуг за договором за травень, червень, липень 2019 року, оскільки анатовані звіти за травень 2019 року та червень-липень 2019 року складалися на виконання робіт, які надавалися у березні-квітні 2019 року і які були оплачені відповідачем. Крім того, жодних епізоотичних досліджень, діагностики якості кормів, інших діагностичних заходів, консультаційної, практичної допомоги, як то передбачено у кошторисі до договору № 92 від 26.02.2019 у позиціях 3, 4, 5 цього кошторису, в ДП «ДГ «Широке» у травні, червні, липні 2019 року позивачем не проводилося. Також до матеріалів позовної заяви позивачем додано два акти епізоотичного обстеження господарства, які також не є доказами надання позивачем відповідачу послуг за договором у травні, червні, липні 2019 року на суму 225000,00 грн., оскільки один акт епізоотичного обстеження господарства не містить дати його складення та не містить підпису зі сторони представника ДП «ДГ «Широке». Як стверджує відповідач, вказаний акт складався при першому та єдиному виїзді співробітників позивача 27.02.2019 на господарство відповідача. Вказана в цьому акті епізоотичного обстеження послуга, визначена позицією 1 кошторису, вартість якої складала 100000,00 грн., була оплачена відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням № 4323 від 23.07.2019. Акт епізоотичного обстеження господарства від 27.02.2019 також складався при першому та єдиному виїзді співробітників позивача 27.02.2019, вартість якого було оплачена відповідачем, згідно платіжного доручення № 4323 від 23.07.2019. Таким чином, жодним доказом, наданим позивачем, не підтверджується надання відповідачу послуг за договором № 92 від 26.02.2019 р. про науковий супровід на суму 225000,00 грн. Враховуючи викладене, відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 22.04.2020 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.07.2020 у справі №908/738/20 судом відмовлено в задоволенні клопотання Державного підприємства «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, с. Широке Веселівського району Запорізької області про розгляд справи № 908/738/20 в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Шістдесят днів з дня відкриття провадження у даній справі сплили 22.05.2020, але судом враховані вище наведенні норми законодавства щодо змін в процесуальному законодавстві у зв`язку із запровадженням карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 28.09.2020.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

Матеріали справи свідчать, що 26.02.2019 між Інститутом ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України (позивач у справі, далі за текстом скорочено - Інститут ветеринарної медицини), як Виконавцем, та Державним підприємством «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (відповідач у справі, далі за текстом скорочено - ДП «ДГ «ШИРОКЕ»), як Замовником, укладено Договір про науковий супровід № 92 (надалі Договір), за умовами якого Виконавець зобов`язався за завданням Замовника надати консультативну та практичну допомогу з питань профілактики інфекційної патології сільськогосподарських тварин, оптимізації схем імунопрофілактики та лікування найбільш поширених захворювань (лептоспіроз, африканська чума свиней, туберкульоз, лейкоз тощо) в порядку та на умовах, визначених Договором, а Замовник зобов`язався здійснити оплату за надані послуги. (п. 1.1)

Відповідно до п., п. 6.2, 7.3, 7.4 Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019. Договір може бути пролонгований за взаємною згодою сторін на тих же умовах, про що зацікавлена сторона повинна повідомити другу за 1 місяць до закінчення строку дії Договору.

Матеріали справи не містять заяв сторін про розірвання Договору про науковий супровід № 92 від 26.02.2019, отже станом на час розгляду справи Договір є діючим.

Загальна вартість послуг за Договором визначається Кошторисом, що є невід`ємною частиною Договору. Здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється Актом виконаних послуг. Замовник зобов`язується здійснювати оплату отриманих послуг виконаних Виконавцем у строк не пізніше 5-ти банківських днів після підписання сторонами акту виконаних послуг. (п. 2.1 Договору)

Умовами п., п. 2.2 -2.4 Договору сторони узгодили, що здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється поетапно актами приймання-передачі послуг, які підписуються повноваженими представниками сторін після фактичного надання таких послуг, а остаточний (кінцевий) розрахунок проводиться не пізніше 25.12.2019. Підписання акта приймання-передачі послуг замовником є підтвердженням відсутності претензій з його боку. За надані послуги, згідно з Договором, Замовник за фактом їх надання та за наслідками кожного етапу виконаних робіт перераховує Виконавцю належну йому суму коштів протягом 10-ти календарних днів у відповідності до Акта приймання-передачі послуг даного етапу виконаних робіт.

До матеріалів справи залучений Додаток № 1 до Договору «Кошторис», відповідно до якого у період з 01 по 31 травня 2019 року, з 01 по 30 червня 2019 року та з 01 по 31 липня 2019 року позивач зобов`язався надати відповідачу певний перелік послуг з наукового супроводу, вартість по 75000,00 грн. щомісяця, а саме:

- проведення епізоотичного дослідження;

- діагностика якості кормів;

- звіт з проведення діагностичних заходів;

- надання консультаційної допомоги за результатами досліджень;

- надання практичної допомоги за результатами досліджень.

Розглянувши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Мотивуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що фактично відповідач отримав передбачені Договором про науковий супровід № 92 від 26.02.2019 послуги за травень - липень 2019 року, що підтверджується погодженими та підписаними сторонами анотованими звітами та актами епізоотичного обстеження господарства за травень - липень 2019 року.

За отриманні послуги відповідач у строки та порядку, визначені в Договорі, не розрахувався, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Предметом розгляду у справі є стягнення з відповідача заборгованості за Договором про науковий супровід № 92 від 26.02.2019 за надані послуги за період травень - липень 2019 в сумі 225000,00 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 ГК України та ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, заявлена позивачем до стягнення сума основного боргу у розмірі 225000,00 грн. становить заборгованість відповідача за Договором № 92 від 26.12.2019, а саме за Актами надання послуг № 717 від 31.05.2019, № 747 від 27.06.2019 і № 758 від 31.07.2019.

Зі змісту Актів надання послуг № 717 від 31.05.2019, № 747 від 27.06.2019 і № 758 від 31.07.2019 вбачається, що Виконавцем надавалися послуги в травні, червні та липні 2019 року з консультативної та практичної допомоги з питань профілактики інфекційної патології сільськогосподарських тварин, оптимізації схем імунопрофілактики та лікування найбільш поширених захворювань.

Проте, надані до матеріалів справи копії зазначених актів з боку відповідача (Замовника) не підписані.

Доказів отримання відповідачем або направлення відповідачу зазначених Актів надання послуг № 717 від 31.05.2019, № 747 від 27.06.20219 і № 758 від 31.07.2019 позивачем суду не надано, а тому неможливо встановити, чи дійсно вказані консультативні послуги та практична допомога були надані відповідачу.

Відповідач факт отримання цих актів від позивача заперечує.

За приписами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Отже, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Враховуючи вказані правові норми, суд дійшов висновку, що спірні Акти надання послуг № 717 від 31.05.2019, № 747 від 27.06.20219 і № 758 від 31.07.2019 не відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством до первинних документів, а отже не можуть підтверджувати здійснення господарської операції між сторонами чи наявність зобов`язання за договором.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2020 у справі № 927/986/17.

Стосовно Анотованого звіту за травень 2019 року та Анотованого звіту за червень та липень 2019 року, на які посилається позивач як на підставу виникнення заборгованості, то зазначені акти не містять посилань, що ці послуги надавалися саме за спірний період.

Крім того, зі змісту позиції 1 Кошторису, вбачається, що однією із послуг, яку Виконавець мав надати Замовнику в березні 2019 року було «Помісячний план заходів».

Анотований звіт за травень 2019 року «Пропозиції щодо профілактики та боротьби з мікротоксинами та лептоспірозом» містить зазначення про те, що його було складено «Щодо плану-схеми заходів та пропозицій з усунення недоліків в ДН «ДГ «Широке» ДДСДСНААН».

Анотований звіт за червень та липень 2019 року «Щодо результатів лабораторних досліджень з репродуктивно-респіраторного синдрому та хламідіозу свиней» також містить зазначення про те, що його було складено «Щодо заходів та пропозицій з діагностичних досліджень в ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН».

Таким чином, суд дійшов висновку, що Анатовані звіти за травень 2019 року і червень та липень 2019 року складалися на виконання робіт, які надавалися у березні 2019 року.

Щодо Актів епізоотичного обстеження, то позивачем до матеріалів справи надано копії двох таких актів, які не містять ні дати їх складання, ні підписів з боку Замовника.

Як вже зазначалося раніше, умовами Договору сторони чітко визначили, що здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється поетапно актами приймання-передачі послуг, які підписуються повноваженими представниками сторін після фактичного надання таких послуг (п. 2.2). Підписання акта приймання-передачі послуг замовником є підтвердженням відсутності претензій з його боку. За надані послуги, згідно з Договором, Замовник за фактом їх надання та за наслідками кожного етапу виконаних робіт перераховує Виконавцю належну йому суму коштів протягом 10-ти календарних днів у відповідності до Акта приймання-передачі послуг даного етапу виконаних робіт (п. 2.4).

Отже, умовами Договору сторони передбачили, що факт надання послуг за Договором підтверджується саме актом приймання-передачі послуг, оформленим та підписаним обома сторонами Договору.

Таким чином, суд доходить висновку, що надані позивачем документи не є належними і допустимими доказами, у розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, які підтверджують факт надання відповідачу обумовлених умовами Договору про науковий супровід № 92 від 26.02.2019 послуг.

Враховуючи, що суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу за надані послуги за період травень - липень 2019 року в сумі 225000,00 грн. за Договором про науковий супровід № 92 від 26.02.2019, то вимога про стягнення пені в сумі 39100,69 грн. є такою, що заявлена безпідставно.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд визнає позовні вимоги недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування заявлених ним вимог, не знайшли свого підтвердження за встановлених судом обставин, що склались між сторонами.

Заперечення відповідача на заявлені позовні вимоги враховані судом при вирішенні даного спору.

Враховуючи вище наведене, в задоволені позову відмовляється повністю.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, приймаючи до уваги висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Стосовно витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, про які зазначено у відзиві на позовну заяву, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

За таких обставин, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

До відзиву на позовну заяву додано лише попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, згідно з яким відповідач очікує понести витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Проте, у порушення ч. 3 ст. 126 ГПК України позивачем не надано суду розрахунку витрат на правничу допомогу і з визначенням остаточної суми таких витрат, не подано доказів на підтвердження здійснених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Також не подано доказів на підтвердження виконання послуг адвокатом (фактичного надання послуг), зокрема, підписаного акту виконаних робіт із детальним розшифруванням наданих послуг та їх вартості.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи наведене, заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу до стягнення не присуджуються.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

В задоволені позову Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України, м. Київ до Державного підприємства «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, с. Широке Веселівського району Запорізької області про стягнення 264100,69 грн. заборгованості за договором про науковий супровід № 92 від 26.02.2019, що складається з основного боргу за надані послуги за період травень - липень 2019 року в сумі 225000,00 грн. і пені в сумі 39100,69 грн. відмовити повністю.

Повне судове рішення складено « 28» вересня 2020 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.