ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2020м. ДніпроСправа № 904/1806/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панни С.П. за участю секретаря судового засідання Полевичек Д.А.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АБРАЗИВ ГРУП"

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення заборгованості за договором у розмірі 75293,57 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АБРАЗИВ ГРУП" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Державного підприємства "СХІДНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" про стягнення заборгованості у сумі 69 113, 34 грн. основного боргу, пеню у сумі 32,19 грн., штраф у сумі 4837,93 грн., 3% річних у сумі 966 грн. та інфляційне збільшення у сумі 344,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товарів № 355/13/82Е від 10.04.2019 року в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою суду від 08.04.2020 позовну заяву залишено без руху до усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду від 12.05.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 16.06.2020 р..

12.06.2020 р. до господарського суду засобами електронної пошти представником відповідача подано клопотання №18/4427 від 12.06.2020р. про відкладення розгляду справи до закінчення карантину.

15.06.2020р. до господарського суду засобами електронної пошти представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідно до видаткової накладної від 08.08.2019 № 2313 позивачем було здійснено поставку товару на суму 121113,33 грн.. У свою чергу відповідачем була здійснена часткова оплата, відповідно до платіжних доручень: від 24.12.2019 р. за № 23788 на суму 42000,00 грн. та від 24.01.2019 р. за № 2037 на суму 10000,00 грн.. Також відповідач зазначає, що застосування абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України для нарахування пені та штрафу є неправомірним, оскільки штрафні санкції, передбачені абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій. У зв`язку із чим відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою господарського суду від 16.06.2020 р. розгляд справи відкладено на 09.07.2020 р..

24.06.2020р. до господарського суду надійшла відповідь на відзив від позивача в якому позивач зазначив, що керуючись принципом «свободи договору», як одним із основних принципів цивільного законодавства, сторони врегулювали правовідносини у спосіб, передбачений п. 7.4 договору про закупівлю товарів № 355/13/82Е від 10.04.2019 року, а саме передбачили можливість нарахування санкцій у розмірі, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 231 ГК України за порушення грошового зобов`язання: « 7.4 За порушення строків оплати за поставлений товар, передбачених договором, покупець сплачує постачальнику штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України». Позивач зазначає, що у договорі, сторони передбачили нарахування пені в розмірі 0,1% та штрафу в розмірі 7% саме за порушення виконання грошового зобов`язання, фактично зазначений пункт договору містить посилання на джерело, в якому визначається лише розмір неустойки, в той час, як тип зобов`язання визначається в самому пункті договору. Враховуючи наведене, позивач повністю підтримує заявлену в позовній заяві позицію.

06.07.2020 р. до господарського суду засобами електронної пошти від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду від 09.07.2020р. судове засідання по справі відкладено на 08.09.2020 р.

07.09.2020 р. до суду відповідпачем подані заперечення на відповідь на відзив позивача в якому вказав, що не визнає нарахований Позивачем штраф у розмірі 7% у розмірі 4 837, 93 грн. та пені 0,1% у розмірі 32, 19 грн..

В судове засідання від 08.09.2020 р. представники сторін не з`явились.

Ухвалою господарського суду від 08.09.2020 р. відкладено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.09.2020 р. об 12:30 год.

В призначене судове засідання представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявними в матеріалах справи.

При цьому суд зазначає, що учасники судового провадження, мають в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про що наголошував Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 по справі "Пономарьов проти України".

Окрім цього, згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Для цих цілей існує Єдиний державний реєстр судових рішень.Відповідно до частин 1, 3 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 26.05.2020р. по справі №1-24-7-5/297-06/7817 дійшов виснову про те, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Враховуючи те, що матеріали даної справи містять достатній обсяг доказів, учасники справи мали реальну можливість скористатись своїм правом на вчинення процесуальних дій, у тому числі шляхом подання клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.3 ст.222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «АБРАЗИВ ГРУП» (позвивач, постачальник) та ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «СХІДНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (відповідач, покупець) укладено Договір про закупівлю товарів № 355/13/82Е від 10.04.2019 року (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари, зазначені в п. 1.2 договору, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що постачальник зобов`язується поставити Абразивні вироби, код 1481 (Круги шліфувальні, відрізні, зачисні) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до Специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною договору.

До договору була складена Специфікація № 1 на загальну суму 813 714,00 (вісімсот тринадцять тисяч сімсот чотирнадцять гривень 00 копійок).

Позивачем, відповідно до умов договору, на підставі видаткової накладної № 2313 від 08.08.2019 року та товаро транспортної накладної № 012-0108908 від 08.08.2019 року був поставлений відповідачу товар на загальну суму 121113,33 (сто двадцять одна тисяча сто тринадцять гривень 33 копійки).

Поставлений позивачем товар був прийнятий уповноваженою особою відповідача, яка діяла на підставі довіреності № 10-0000304 від 07.08.2019 року. Про прийняття товару вчинена відповідна відмітка на видатковій накладній № 2313 від 08.08.2019 року. Товар прийнятий покупцем без зауважень в повному обсязі, претензій щодо обсягу, якості, асортименту, відповідності іншим умовам договору або законодавства постачальнику не пред`являлися.

Відповідно до п. 4.2 Договору покупець здійснює оплату отриманої партії товарів по факту їх поставки протягом 60 (шістдесяти) календарних днів.

Позивач зазначає, що відповідачем оплата за товар здійснена не в повному обсязі, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 69113,34 грн. (шістдесят дев`ять тисяч сто тринадцять гривень 34 копійки), яка і є предметом спору.

В поданій позовній заяві, позивач просить суд, стягнути з відповідача заборгованість в сумі 69113,34 грн..

Розглянувши заявлену позивачем вимогу, суд вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, позивачем на виконання умов Договору 02.12.1019 було передано, а відповідачем прийнято товар, визначений у Специфікації до Договору (а.с.27-28), що підтверджується наявними у справі доказами, а саме: видатковою накладною № 2313 від 08.08.2019 року (а.с.30) та товаро транспортної накладною № 012-0108908 від 08.08.2019 року (а.с.29) та довіреністю № 10-0000304 від 07.08.2019 року (а.с.31-32).

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Також частиною 1 ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (Постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином

У ч. 1 ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до абз.1 ч.1, ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже було встановлено судом, строк виконання відповідачем зобов`язання із оплати отриманого товару відносно до п. 4.2 Договору настав 07.10.2019 року.

Відповідачем доказів оплати спірної суми заборгованості за договором про закупівлю товарів № 355/13/82Е від 10.04.2019 року суду не надано.

Враховуючи вищезазначене, заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про закупівлю товарів № 355/13/82Е від 10.04.2019 року підлягає задоволенню зі стягненням з відповідача 69113,34 грн. заборгованості.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у сумі 32,19 грн. за період з 07.10.2019 р. по 25.03.2020 р. та штраф у сумі 4837,93 грн..

Під час розгляду зазначених позовних вимог, суд встановив наступне.

Позивач, заявлені вимоги обґрунтовує тим, що п. 7.4. договору сторони передбачили, що за порушення строків оплати за поставлений товар, передбачених договором, Покупець сплачує Постачальнику штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України.

Однак, суд не погоджується із доводами позивача, щодо можливості застосування положень абз.3 ч.2 ст.231 ГК України з огляду на наступне.

Як зазначив Пленум Вищого господарського суду України у п.2.2. своєї Постанови №14 від 17.12.2013, господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Предметом даного спору є невиконання відповідачем саме грошового зобов`язання із оплати поставленого позивачем товару за договором про закупівлю товарів № 355/13/82Е від 10.04.2019 року.

Статтею 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного .зобов`язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Як встановлено матеріалами справи, сторони у укладеному Договорі не визначили розмір штрафних санкцій, обмежившись посиланням на ст.231 ГК України.

Таким чином, оскільки умовами укладеного договору нарахування штрафних санкцій не передбачено, а положення абз.3 ч.2 ст.231 ГК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, то заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача на його користь пеню у сумі 32,19 грн. за період з 07.10.2019 р. по 25.03.2020 р. та штрафу у сумі 4837,93 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 966,00 грн. за період з 07.10.2019 р. по 25.03.2020 р. та інфляційні втрати в розмірі 344,11 грн. за період з листопада 2019 по березень 2020 р..

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Згідно, з положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних під простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, в межах заявлених позовних вимог, та встановив, що він є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних в розмірі 966,00 грн. за період з 07.10.2019 р. по 25.03.2020 р. та інфляційні втрати в розмірі 344,11 грн. за період з листопада 2019 по березень 2020 р..

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заперечення відповідача спростовуються вищевикладеним. Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із стягненням з відповідача 69113,34 грн. заборгованості за основним боргом, 3% річних в розмірі 966,00 грн. за період з 07.10.2019 р. по 25.03.2020 р. та інфляційні втрати в розмірі 344,11 грн. за період з листопада 2019 р. по березень 2020 р..

В частині стягнення з відповідача пені у сумі 32,19 грн. за період з 07.10.2019 р. по 25.03.2020 р. та штраф у сумі 4837,93 грн. слід відмовити.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже стягненню з відповідача підлягає судовий збір у сумі 1966,04 грн..

Керуючись статями 129, 232-233,237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", (52210, м.Жовті Води, вул.Горького, буд.2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Абразив Груп» (6084, м.Запоріжжя, вул..Магистральна, буд.100-а, ) 69113,34 грн. заборгованості за основним боргом, 3% річних в розмірі 966,00 грн. за період з 07.10.2019 р. по 25.03.2020 р. та інфляційні втрати в розмірі 344,11 грн. за період з листопада 2019 р. по березень 2020 р., а також 1966,04 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 25.09.2020

Суддя С.П. Панна