ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

21 вересня 2020 року Справа № 915/619/20

м.Миколаїв

Кредитор: Приватний виконавець Виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторія Володимирівна (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 19, офіс 4, РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮГ-РЕГІОН-ПЛЮС», 55104, Миколаївська область, Кривоозерський район, смт. Криве Озеро, вул. Горького, буд. 299-й.

Розпорядник майна: арбітражний керуючий Севостьянов Є.В., 61075, м. Харків, вул. Університетська, буд. 9.

Суддя Ржепецький В.О.,

Секретар судового засідання Матвєєва А.В.,

за участі представників учасників справи:

від кредитора: Довгань В.В.

від боржника: Влащук В.М., згідно ордеру

розпорядник майна: Севастьянов Є.В.

від ініціюючого кредитора: Д`яченко К.С.

суть спору: про визнання кредиторських вимог,

встановив:

Ухвалою суду від 25.05.2020 відкрито провадження у справі № 915/619/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГ-РЕГІОН-ПЛЮС", введено процедуру розпорядження майном боржника з 25.05.2020 на строк до 170 календарних днів, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Севостьянова Євгена Вікторовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 981 від 23.05.2013).

На сайті Вищого господарського суду України 26.05.2020 за № 64840 розміщено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

14.07.2020 від Приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни до суду надійшла заява про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 1691014,67 грн.

31.07.2020 від розпорядника майна на адресу суду надійшло повідомлення про результати розгляду грошових вимог кредитора.

Ухвалою суду від 04.08.2020 кредитора повідомлено про недоліки заяви про визнання грошових вимог, оскільки остання не відповідає вимогам ч. 3 ст. 45 Кодексу. Судом встановлено кредитору 10-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків заяви шляхом подання суду доказів надіслання боржнику копії заяви про визнання грошових вимог.

Зазначену ухвалу кредитором отримано 10.08.2020.

17.08.2020 кредитором надіслано на адресу суду супровідним листом №886 від 17.08.2020 докази надіслання боржнику заяви про визнання грошових вимог.

Ухвалою суду від 07.09.2020 заяву кредитора прийнято до розгляду та призначено судове засідання для розгляду заяви кредитора на 21.09.2020 о 09:30 год.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

У судовому засіданні кредитор підтримує заяву, просить визнати грошові вимоги до боржника у сумі 1691014,67 грн та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Розпорядник майна заперечує проти задоволення заяви кредитора з підстав, викладених у повідомленні про результати розгляду грошових вимог.

Представник боржника заперечує проти задоволення заяви кредитора, не вбачає підстав для її задоволення оскільки фактично рішення не виконано.

Представник ініціюючого кредитора заперечує проти задоволення заяви, оскільки жодних виконавчих дій не було вчинено, фактичного виконання рішення не відбувалось.

На підставі ст. 233 ГПК України судом підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши заявлені грошові вимоги, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

04.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Миколаївської області з заявою від 30.04.2020 (вх.№5410/20 від 04.05.2020) про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГ-РЕГІОН-ПЛЮС" та визнання безспірних кредиторських вимог до боржника в сумі 49021020,00 грн.

Ухвалою суду від 25.05.2020 відкрито провадження у справі № 915/619/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГ-РЕГІОН-ПЛЮС", визнано вимоги кредитора - ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГ-РЕГІОН-ПЛЮС" на загальну суму 49000000,00 грн, введено процедуру розпорядження майном боржника з 25.05.2020 на строк до 170 календарних днів, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Севостьянова Євгена Вікторовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 981 від 23.05.2013).

На сайті Вищого господарського суду України 26.05.2020 за № 64840 розміщено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс), конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, останнім днем строку, встановленого ч. 1 ст. 45 Кодексу, для заявлення грошових вимог до боржника є 25.06.2020.

Заяву приватним виконавцем Виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторією Володимирівною про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 1691014,67 грн подано до господарського суду 14.07.2020, тобто з порушенням строку, встановленого ч. 1 ст. 45 Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Кодексу, для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Частиною 6 зазначеної статті встановлено, що вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

У відповідності з приписами ч. 5 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення у поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторам.

Наявність кредиторської заборгованості обгрунтовується кредитором тим, що на примусовому виконання у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. перебуває виконавче провадження №61859913 з виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 04.02.2020 у справі №915/1676/19 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг-Регіон-Плюс» на користь фізичної особи-підприємця Сташевського Олександра Олександровича 16660243,00 грн основного боргу та 249903,65 грн судового збору.

17.02.2020 приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №61293366 з виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 04.02.2020 у справі №915/1676/19.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, на підставі ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 1691014,67 грн.

Зазначена постанова отримано боржником 18.02.2020 та не оскаржена у визначеному Законом порядку.

Посилаючись на норми п. 5 ч. 1 ст. 3, ст. 27, ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець просить суд визнати грошові вимоги до боржника у сумі 1691014,67 грн.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приписами статті 26 Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною четвертою статті 27 Закону передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною першою статті 42 Закону передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону, основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина п`ята статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачає, що якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» (далі - Порядок № 643).

Відповідно до пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основана винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 03 березня 2020 року у справі №260/801/19.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 04.02.2020 у справі №915/1676/19 про стягнення з боржника на користь на користь фізичної особи-підприємця Сташевського Олександра Олександровича 16660243,00 грн основного боргу та 249903,65 грн судового збору.

Приватним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 1691014,67 грн.

Доказів на підтвердження фактичного повного або частково виконання зазначеного виконавчого документу приватним виконавцем суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та визнання грошових вимог приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни до боржника в сумі 1691014,67 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ч. 6 ст. 12, ст.ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.В задоволені заяви приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни №593 від 14.07.2020 відмовити.

2.Кредиторські вимоги приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторії Володимирівни до ТОВ «ЮГ-РЕГІОН-ПЛЮС» на суму 1691014,67 грн. - відхилити.

3.Ухвалу по справі направити на адреси учасників справи про банкрутство.

4.Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

5.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, встановленому статтями 255, 256 з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 25.09.2020.

Суддя В.О.Ржепецький