ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.09.2020 Справа № 905/878/20

Суддя - Говорун О.В.

Секретар судового засідання - Коновалова А.І.

Позивач - Маріупольська міська рада.

Відповідач - Тимофєєва Наталя Павлівна .

Представники учасників справи:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

Маріупольська міська рада (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Тимофєєвої Наталі Павлівни (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 18924 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов укладеного договору №363-001 щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою від 01.12.2016 в частині оплати пайової участі (внеску), у зв`язку з чим виникла заборгованість відповідача перед позивачем, яку позивач просить стягнути.

03.06.2020 до суду надійшов відзив, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позову з посиланням на те, що тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності на вищевказаній земельній ділянці розміщено не було. Договором був передбачений лише намір розмістити таку споруду. Фактично користування об`єктом благоустрою не здійснювалось, з огляду на що обов`язок у відповідача щодо оплати пайової участі в користуванні об`єктами благоустрою м. Маріуполя не виник. Крім того, позивач не ініціював внесення змін до договору у зв`язку з внесенням змін до типового договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив розглянути справу без участі його представника.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

За змістом статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до компетенції міських рад відноситься, зокрема, встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку.

Відповідно до ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 №244.

Пунктами 1,2 частини 1 статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно з ст.15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об`єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов`язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об`єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем. Фінансування заходів з благоустрою населених пунктів, утримання та ремонт об`єктів благоустрою здійснюється за рахунок коштів їх власників або користувачів, якщо це передбачено умовами відповідних договорів, а також за рахунок пайових внесків власників тимчасових споруд, розміщених на території об`єкта благоустрою, інших передбачених законом джерел фінансування (ст. 36 зазначеного Закону).

28.09.2016 Маріупольською міською радою було прийнято рішення "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності" №7/11-729, відповідно до якого, зокрема, затверджено Положення про користування об`єктами благоустрою комунальної власності на території м.Маріуполя (додаток №1, далі - Положення №1), Положення про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності (додаток№2, далі - Положення №2) та типовий договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою (а.с.20-25, 27-28).

Пунктом 1.4 Положення №1 встановлено, що об`єкт благоустрою комунальної власності на території міста Маріуполя - це вулиці, дороги, провулки, проїзди, площі, бульвари, майдани, пляжу, території загального користування, парки, тощо.

Пайова участь в користуванні об`єктами благоустрою - це визначена у договорі плата (внесок на фінансування заходів з благоустрою міста, утримання, ремонту та будівництва об`єктів благоустрою), яку сплачують до бюджету міста власники тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення у грошовому виразі без ПДВ.

За змістом вказаного положення, чинного на час підписання між сторонами спірного договору, порядок користування об`єктом благоустрою передбачав подання суб`єктом господарювання відповідної заяви до комісії з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя.

Після прийняття відповідного рішення, протягом 5 робочих днів суб`єкту господарювання пропонується підписати договір щодо пайової участі в користуванні об`єктами благоустрою за типовою формою наведеною в додатку 5 до Положення.

10.11.2016 Тимофєєва Н.П. звернулась до голови комісії з питань користування об`єктами благоустрою на території м.Маріуполя Маріупольської міської ради з заявою, у якій просила розглянути можливість користування об`єктами благоустрою в місці розміщення тимчасової споруди (торгівля, за адресою: м.Маріуполь, вул.Зелінського, №Ц084 ), бажаний строк розміщення тимчасової споруди з 01.01.2016 до 01.12.2017 (а.с.11).

01.12.2016 між Маріупольською міською радою та Фізичною особою - підприємцем Тимофєєвою Н.П. укладено договір №363-001 щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого замовник має намір розташувати на території м. Маріуполь тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності, за адресою: вул. Зелінського (№Ц 084) в Центральному районі м. Маріуполя для торгівлі (хлібобулочними виробами), що є власністю замовника та погоджується на пайову участь (внесок) в користуванні об`єктів благоустрою м. Маріуполь, які будуть використані (задіяні) для розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності. Площа об`єктів благоустрою м. Маріуполь, за використання яких здійснюється плата (внесок) за пайову участь в користуванні об`єктів благоустрою, складає 19 квадратних метрів (а.с.13).

Відповідно до договору замовник зобов`язується взяти пайову участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м. Маріуполь та перерахувати на рахунок Уповноваженого органу кошти на їх утримання, призначення платежу: плата за пайову участь (внесок) в користуванні об`єктом благоустрою м. Маріуполь (п. 1.3 договору).

Відповідно до п.1.4. договору, розмір пайової участі (внеску) в користуванні об`єктом благоустрою м. Маріуполь в розрахунку за рік становить 18924,00 грн. Щомісячний розмір пайової участі (внеску) в користуванні об`єктами благоустрою м. Маріуполя складає 83,00 грн за один квадратний метр площі об`єктів благоустрою, які будуть використані (задіяні) для розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності.

Плата за пайову участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м. Маріуполь здійснюється замовником при розрахунках рівномірно протягом року - до 10 числа місяця, наступного за звітним (п.1.5 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Строк дії договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою - один рік та продовжується автоматично на строк один рік за відсутності підтверджених фактів систематичного (більше трьох) порушення протягом останнього календарного року (п. 4.2 договору).

Строк дії договору становить з 01.12.2016 до 01.12.2017 (п. 4.3 договору).

Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, відповідач звернувся до позивача за отриманням паспорту прив`язки тимчасової споруди лише у квітні 2017 року, тобто через 4 місяці після укладення договору №363-001 від 01.12.2016.

19.04.2017 відповідач отримала паспорт прив`язки №22 від 14.04.2017 (а.с.60-64).

Відповідачем не доведено неможливість звернення до позивача щодо отримання паспорту прив`язки тимчасової споруди одразу після укладення договору №363-001 від 01.12.2016.

Також, відповідачем не доведено зволікання з боку позивача щодо видачі паспорту прив`язки тимчасової споруди.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором, 25.03.2019 позивач звернувся з вимогою до відповідача щодо сплати протягом 5 днів з дня отримання вимоги заборгованості за договором №363-001 щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою (а.с.14-15).

Крім того, 19.07.2019 позивач звернувся до відповідача з пропозицією виконати грошові зобов`язання за договором №363-001 від 01.12.2016 у розмірі 18924,00 грн. у добровільному порядку (а.с.17-18).

16.08.2019 відповідачем позивачу був надісланий лист, у якому зазначалось про скрутний фінансовий стан відповідача та зобов`язання здійснити оплату за договором щодо пайової участі (а.с.19).

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як зазначено раніше, 01.12.2016 між сторонами укладено спірний договір, за умовами якого відповідач прийняв на себе зобов`язання взяти пайову участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м. Маріуполь та перерахувати на рахунок позивача кошти на їх утримання при розрахунку єдиним платежем - протягом двадцяти календарних днів після підписання договору, при розрахунках рівномірно протягом року - до 10 числа місяця, наступного за звітним у відповідності до п.1.5. договору.

Отже, з огляду на приписи ст.ст.627-629 ЦК України, при укладенні договору №363-001 від 01.12.2016 сторони, зокрема відповідач, не був позбавлений права на вільне визначення умов договору, на свій розсуд та з власної волі узгодив умови договору, а тому, в повній мірі погодився зі змістом договору, у тому числі з порядком та умовами здійснення платежів за договором, і визнав умови щодо сплати внесків обов`язковими для виконання, прийнявши на себе ризик настання негативних наслідків невиконання умов договору.

Протягом строку дії договору, позивач мав обґрунтовані очікування на отримання грошових коштів від відповідача, відповідно до умов укладеного договору.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На час прийняття рішення у справі доказів про сплату відповідачем заборгованості до суду не надано.

За таких обставин, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою від 01.12.2016 №363-001 в частині здійснення оплати відповідних внесків, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 18924 грн обґрунтованими та доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню повністю.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності ініціювання з боку позивача внесення змін до договору, як підставу для відмови в позові, оскільки ця обставина не може обґрунтовувати невиконання відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань. Крім того, відповідач не був позбавлений можливості самостійно звернутись до позивача з пропозицією внесення відповідних змін до договору.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу.

Судовий збір, у відповідності до вимог ст.129 ГПК України, покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Тимофєєвої Наталі Павлівни ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Маріупольської міської ради (87555, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Миру, будинок 70; ідентифікаційний код юридичної особи - 33852448) заборгованість у розмірі 18924 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн та судові витрати у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.09.2020.

Суддя О.В. Говорун