ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.09.2020 Справа № 905/996/20

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Бутовій Є.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРЛАЙН», м.Василівка Запорізької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Білицьке Донецької області

про стягнення суми 954766,22 грн.

Представники сторін:

від позивача:не з`явився ;

від відповідача:не з`явився.

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аерлайн», звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про стягнення заборгованості у розмірі 1 196 608, 00 грн. та судового збору у розмірі 17 950, 00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не здійснив розрахунки у встановлені Договором підряду №8017-ДУ-УМТС-У строки, внаслідок чого виникли підстави для стягнення основної суми боргу, нарахування пені , стягнення 3% річних та індексу інфляції.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

16.06.2020 року до господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог за Вх.№10999/20.

23.06.2020 року до господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив на позов за вх.№ 11628/20.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.07.2020 року задоволено клопотання відповідача від 22.06.2020 року про відкладення розгляду справи, задоволено заяву позивача про збільшення позовних вимог в розмірі 1 247 338, 40 грн. та призначено підготовче засідання.

20.07.2020 року до господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог за Вх.№13416/20. 29.07.2020 року на електронну адресу господарського суду Донецької області від відповідача надійшло клопотання про подовження строку розгляду справи №905/996/20 за Вх.№04-18/3213.

24.07.2020 року до господарського суду Донецької області від надійшла відповідь на відзив за Вх.№13711/20.

Протягом 04.08.2020 -11.08.2020 року до суду від позивача надходили заяви про уточнення розміру позовних вимог.

За результатами розгляду заяв, ухвалою господарського суду 12.08.2020 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерлайн» про уточнення розміру позовних вимог та прийнято рішення про повернення з Державного бюджету України судового збору, закрито провадження в частині стягнення заборгованості за Договором підряду в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 304 000, 00 грн., закрито підготовче провадження по справі №905/996/20 та призначено розгляд справи по суті.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

08.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аерлайн» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» було укладено Договір підряду №8017-ДУ-УМТС-У.

Згідно п.1.1 договору позивач прийняв на себе зобов`язання виконати на користь відповідача ремонтні роботи, вказані в специфікаціях, які підписуються сторонами в ході дії договору.

У відповідності до п. 2.2 договору, відповідач зобов`язався своєчасно оплатити роботи позивача.

За змістом п.3.4 Договору, розрахунки за даним Договором здійснюються Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядчика протягом 5-ти робочих днів з 90-го календарного дня з дати підписання Сторонами акта здачі-приймання робіт.

У випадку несвоєчасної оплати виконаних робіт, відповідач, за письмовою вимогою позивача, зобов`язався сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення.

За договором та Специфікаціями №1 від 10.04.2019 року та №2 від 07.07.2019 року, ТОВ «Аерлайн» зобов`язалось виконати роботи з капітального ремонту бульдозерів Б-170.

Вартість робіт відповідно до Специфікації №1 складає 880 800, 00 грн., відповідно до Специфікації № 2 складає 804 000, 00 грн.

03.07.2019 року між Сторонами було підписано акт здачі-приймання робіт №83 за Специфікацією №1.

Відповідно до платіжного доручення від 17.01.2020 року відповідач частково сплатив заборгованість у сумі 650 000, грн. Інших платежів відповідач до подання прозову не здійснював. Заборгованість за Специфікацією №1 складає 230 800, 00 грн., яка не була погашена до подання позову.

01.10.2019 року між Сторонами було підписано акт здачі-приймання робіт №170 за Специфікацією №2.

Позивач зазначає, що роботи прийняті Замовником в порядку, визначеному умовами договору та, що будь-які зауваження з боку Замовника щодо якості прийнятих робіт не надходили. Відповідачем також не спростовані зазначені обставини.

13.04.2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою вих.№1304/17 про виконання грошових зобов`язань та запропонував здійснити розрахунки протягом 3-х днів з моменту отримання такої вимоги задля уникнення додаткових витрат.

Відповідач не вживав заходів щодо врегулювання спірних відносин в досудовому порядку.

В ході розгляду справи відповідачем частково виконані зобов`язання за спірним договором, про свідчать надані до матеріалів справи копії платіжних доручень № 1657964 від 30.06.2020 року та № 1657963 від 30.06.2020 року на суму 150 000, 00 грн. та 154 000, 00 грн. відповідно.

Проаналізувавши спірні відносини, суд зазначає, що на них поширюються вимоги законодавства, якими врегульовані відносини підряду.

Відповідно до ч.1 ст. 853 та ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу та сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вимоги позивача, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, останній просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 730 800, 00 грн; пеню, 3% річних та інфляційні витрати за Специфікацією №1- 116 670, 79 грн.; пеню, 3% річних та інфляційні витрати за Специфікацією №2- 107 295, 43 грн.

Дослідивши обставини справи, суд зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно стягнення пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, суд зазначає наступне.

Перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення пені та 3 % річних , позивач не врахував , що останнім днем строку виконання зобов`язань за специфікацією № 1 є 8.10.2019 року. Простроченим зобов`язання може вважатися з наступного дня після спливу строку його виконання. Таким чином, початком розрахунку пені та трьох відсотків річних є 9.10.2019 року.

У відповідності до ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Проаналізувавши зміст договору, укладеного між сторонами, судом встановлено, що домовляючись про відповідальність відповідача, сторони не домовилися про строки нарахування пені, у зв`язку з чим суд робить висновок, що на відносини сторін розповсюджуються обмеження, встановлені ч. 6 ст. 232 ГК України.

Таким чином, належним строком нарахування пені за специфікацією № 1 є період з 9.10.2019 року по 8.04.2020 року.

Стосовно періоду нарахування 3% річних, суд врахував, що відповідач 17.01.2020 року здійснив часткове погашення зобов`язань за специфікацією № 1 , у зв`язку з чим з 17.01.2020 року заборгованість за вказаною специфікацією складала 230 800, 00 грн. Як було зазначено вище, 30.07.2020 року , відповідач здійснив часткове погашення зобов`язань за договором на суму 304 000,00 грн., тобто основне зобов`язання за вказаною специфікацією відповідачем виконано повністю. Враховуючи викладене, нарахування позивачем 3 % річних на суму заборгованості за специфікацією № 1 до 4.08.2020року є неправомірним.

Враховуючи зроблені судом висновки, а також враховуючи виконання зобов`язань за специфікацією № 1, правомірним є стягнення 3 % річних за період 9.10.2019 року по 29.07.2020 року.

Таким чином, позив в цієї частині підлягає частковому задоволенню , а саме в частині пені на суму 83 817,14 грн., в частині 3 % річних на суму 10925,31 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені та 3 % річних за специфікацією № 2, позивач застосовує санкції з 9.01.2020 року. Проте, ним не враховане, що відповідно до п.3.4 Договору, розрахунки за даним Договором здійснюються Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядчика протягом 5-ти робочих днів з 90-го календарного дня з дати підписання Сторонами акта здачі-приймання робіт. 90 днем з моменту підписання акту приймання передачі є 30.12.2019 року. Проте у 2019 -2020 році, відхідними та святковими днями були 30,31 грудня та 1,4,5,6,7 січня та 11,12 січня (субота, неділя). У зв`язку з чим першим днем прострочення зобов`язання є 13.01.2020 року.

Враховуючи вимоги позивача про стягнення пені за специфікацією № 1 до 8.07.2020 року, правомірним є її стягнення за період 13.01.2020 8.07.2020 року, що складає 73765,90 грн.

Розраховуючи 3 % річних, позивачем не враховано, що відповідач здійснив часткове погашення основного боргу в ході розгляду справи на суму 304 000,00 грн. Таким чином правомірним є нарахування 3 % річних на суму 804 000,00 грн. за період 13.01.2020 року- 29.07.2020 року та суму 730 800,00 грн. за період 30.07.2020-4.08.2020 року, що складає 13473,84 грн.

Стосовно інфляційних , суд зазначає, що за результатом проведеної перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що методологія нарахування є невірною, оскільки позивачем були враховані індекси інфляції за неповні місяці існування заборгованості. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2018 у справі №910/24266/16, якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто, мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Індекс інфляції є показником, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Водночас, суд наголошує на врахуванні індексів виключно за цілі місяці існування прострочення певної суми, оскільки зі змісту п.6 Методики, затвердженої Наказом Державного комітету статистики №265 від 27.07.2007 вбачається, що мінімальний період застосування індексу є саме повний місяць, за який він розрахований, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про знецінення коштів на відповідній коефіцієнт індексу за частину такого місяця. Цей висновок узгоджується із правовою позицією з цього приводу, сформульованою Верховним Судом у постанові №910/9938/17 від 10.10.2018.

Перерахувавши розмір інфляційних втрат з урахуванням суми основної заборгованості, яка існувала на час подання позову та яка стягнута судом в межах цієї справи, та з урахування повних місяців, в яких відбулося прострочення, з урахуванням граничного строку, який заявив позивач, суд встановив, що стягненню підлягає за специфікацію № 1 - 5051,74 грн., за специфікацією № 2 14541,92 грн.

Стосовно заперечень відповідача про неузгодженість вартості виконаних робіт, що тягне, за позицією відповідача висновок про неукладеність договору, суд зазначає, що дослідивши договір, підписані сторонами специфікації, а також акти приймання-здачі виконаних робіт та часткове виконання відповідачем зобов`язань за договором, спростовують висновки відповідача про неукладеність договору.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача пропорційна задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРЛАЙН», м.Василівка Запорізької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Білицьке Донецької області про стягнення 954 766,22 грн., з яких основний борг 730800,00 грн., пеня, 3% річних та інфляційні втрати 223966,22 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (85043, Донецька обл., місто Добропілля, вулиця Красноармійська,1а, Ідентифікаційний код 37014600) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРЛАЙН» (71600, Запорізька область, місто Василівка, вул. Богдана Хмельницького,б.3, ) суму у розмірі 932375,85 грн., з яких: основний борг 730800,00грн, пеня у розмірі 157583,04 грн., три проценти річних у розмірі 24399,15 грн., інфляційні втрати у розмірі 19593,66 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 13985,64 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів перехідних положень.

Суддя П.В. Демідова

У судовому засіданні 10.09.2020р. підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 21.09.2020 року.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua)