ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1883/20

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Гомі А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування», м. Київ,

до відповідача іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», смт Велика Димерка Броварського району Київської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , с. Софіївська Борщагівка Київської області,

про стягнення 7 760,43 грн.

за участю представників: не з`явились;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування», м. Київ (далі по тексту - АТ «ПРОСТО-Страхування») звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 18.06.2020 № 1056/135851 до відповідача - іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», смт. Велика Димерка Броварського району Київської області (далі по тексту - ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед»), про стягнення 7 760,43 грн. страхового відшкодування, витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн. та 5 000,00 грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної правової допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем АТ «ПРОСТО-Страхування» на підставі договору страхування від 23.03.2018 серії РКS № 1800442, як страховиком здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику пошкодженого автомобіля марки Geely MR 7151F, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 22 300,00 грн. за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.03.2019 за участю службового автомобіля марки Skoda Roomster, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував громадянин ОСОБА_1 , та якого визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Skoda Roomster, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на дату ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», Поліс серії АМ № 3839360. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, за даним Полісом складає 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.12.2019 у справі № 910/13567/19, яке набрало законної сили, за позовом АТ «ПРОСТО-Страхування» до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про стягнення 14 539,57 грн., позов задоволено у заявленому розмірі. Позивач зазначає, що відповідачем не сплачено різницю між фактичним розміром шкоди (22 300,00 грн.), завданим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася через порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля Skoda Roomster, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) за Полісом серії АМ № 3839360 (14 539,57 грн.). Враховуючи те, що на момент вчинення зазначеного ДТП ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з відповідачем, останній як заподіювач шкоди під час ДТП, має відшкодувати кошти позивачу як особі, що сплатила страхове відшкодування потерпілому, в частині не покритій виплатою ПрАТ «Страхова компанія «Провідна».

Ухвалою господарського суду від 06.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/1883/20, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням сторін та призначено розгляд справи на 03.08.2020. Крім цього, цією ж ухвалою судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача водія ОСОБА_1 .

У судове засідання 03.08.2020 повноважені представники позивача, відповідача та третя особа не з`явились та причини нез`явлення суд не повідомили, хоча про дату час та місце проведення судового засідання повідомлялись судом належним чином. В порядку частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено перерву до 31.08.2020, про що учасників справи повідомлено ухвалою господарського суду від 03.08.2020.

10.08.2020 до господарського суду Київської області надійшло клопотання відповідача від 31.07.2020 про доручення до матеріалів справи документів на підтвердження наявності трудових відносин відповідача з третьою особою.

Також, до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив від 31.07.2020 на позовну заяву, в якому останній частково заперечує проти позовних вимог позивача з огляду на таке.

Щодо прав позивача на звернення до суду із позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування, відповідач зазначає, що позивачем не надано повного тексту договору добровільного страхування та документи на підтвердження оплати страхувальником за цим договором - ОСОБА_2 страхового платежу, а тому неможливо становити повний обсяг прав та обов`язків позивача, в тому числі чи є правові підстави у позивача на звернення до суду із вимогою про стягнення коштів з іноземного ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед». Крім того, відповідач вказує, що повідомлення від 25.09.2019 про подію, що має ознаки страхового випадку, містить посилання на договір страхування (ОСЦПВВНТЗ) серія АМ № 4802396. З огляду на зазначене, за твердженням відповідача, позивачем не надано всіх належних доказів на підтвердження того, що до позивача перейшло право вимоги на стягнення з відповідача різниці матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Geely MR 7151F, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Щодо розміру матеріального збитку, що був завданий власнику пошкодженого автомобіля Geely MR 7151F, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яке, на думку відповідача, має істотне значення для встановлення обсягу відповідальності винної у ДТП особи, оскільки відповідач має сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Так, на підтвердження розміру страхового відшкодування у розмірі 14 539,57 грн., що мала сплатити ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», позивачем надано звіт від 19.08.2019 № 135851 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Geely MR 7151F, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 22.03.2019, акт огляду транспортного засобу від 09.04.2019 та рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2019 по справі № 910/13567/19. Разом з тим, на думку відповідача, рішенням господарського суду міста Києва від 12.12.2019 у справі № 910/13567/19, на яке посилається позивач, неправильно визначено суму страхового відшкодування, оскільки при вирішені спору по справі судом не було перевірено, що при виплаті суми в розмірі 22 300,00 грн. позивачем не було застосовано франшизу в розмірі 1% від страхової суми на підставі пункту 1.13 Договору добровільного страхування.

Відповідач вважає, що при визначенні розміру шкоди, що підлягала стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», позивач мав виходити з фактичної суми, встановленої відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт пошкодженого автомобіля. Таким чином, у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних витрат (22 300,00 грн.), виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей та з вирахуванням франшизи. Отже, на думку відповідача, господарський суд міста Києва мав перевірити чи дійсно були проведені ремонтні роботи на відновлення транспортного засобу Geely MR 7151F, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого визначити розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та франшизи. У зв`язку з тим, що позивачем надано рахунок-фактуру ФОП Коваленко П.Д. від 07.05.2019 № ПД-0000603 та платіжне доручення від 16.05.2019 № 8883 на суму 22 300,00 грн. без ПДВ на підтвердження факту оплати ремонту, то з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» мало бути стягнуто 18 944,10 грн., відповідно розмір вимог до відповідача має становити 3 355,90 грн. = 22 300,00 грн. - 18 944,10 грн.

Також, відповідач не погоджується із розміром витрат позивача на правову допомогу в повному обсязі вважаючи їх необґрунтованими, оскільки відсутні належні докази того, які саме послуги, в якому обсязі та вартістю були надані адвокатським бюро позивачу у зв`язку із вирішенням цієї справи.

14.08.2020 до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява від 12.08.2020 № 1166-135851, в якій останній просив здійснити розгляд справи без присутності представника позивача.

В судове засідання 31.08.2020 з`явився представник відповідача. Представники позивача та третьої особи повторно не з`явились. В судовому засіданні суд повторно оголосив перерву до 14.09.2020 з мотивів, наведених в ухвалі, про що присутнього представника відповідача було повідомлено особисто під розпис, а відсутнім позивачу та третій особі - шляхом направлення копії ухвали від 31.08.2020.

Як вбачається із залучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, позивач копію ухвали від 31.08.2020 отримав 07.09.2020, третя особа копію ухвали від 31.08.2020 отримав 09.09.2020, відтак були належно повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

14.09.2020 до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли клопотання від 14.09.2020 про відкладення розгляду справи на іншу дату та доручення доказів направлення учасникам справи копії відзиву на позов.

У судове засідання 14.09.2020 представники учасників справи не з`явились.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи що:

в судових засіданнях повторно оголошувались перерви;

матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті;

всі особи, які беруть участь у судовому процесі, належно повідомлялись про дату, час та місце судового розгляду, суд не вбачає підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Розглянувши позов АТ «ПРОСТО-Страхування» до іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про стягнення 7 760,43 грн., всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

УСТАНОВИВ:

22.03.2019 відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля Geely MR 7151F, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля Skoda Roomster, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 760/9527/19, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок ДТП транспортному засобу марки Geely MR 7151F, реєстраційний номер НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику ОСОБА_2 завданий матеріальний збиток.

При цьому, 23.03.2018 між АТ «ПРОСТО-Страхування» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) був укладений Договір страхування № 1800442 серії РКS «Просто-КАСКО плюс», предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном. Забезпечений транспортний засіб за цим Договором - автомобіль марки Geely MR 7151F, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Стаття 8 Закону України «Про страхування» визначає, що страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування», страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, а страховим відшкодуванням - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Статтею 990 Цивільного кодексу України та статті 25 Закону України «Про страхування» передбачено порядок і умови здійснення страхових виплат та страхового відшкодування - здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У відповідності до умов Договору страхування 10.05.2019 страхувальник - ОСОБА_2 звернулась до страховика - АТ «ПРОСТО-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, копія якої наявна в матеріалах справи.

Відповідно до рахунку-фактури від 07.05.2019 № ПД-0000603 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Geely MR 7151F, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначена ремонтним підприємством - ФОП Коваленко П.Д. у розмірі 22 300,00 грн. з ПДВ (копія рахунку-фактури наявна в матеріалах справи).

Додатково, з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки Geely MR 7151F, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у результаті його пошкодження у ДТП, АТ «ПРОСТО-Страхування»» було замовлено експертне автотоварознавче дослідження зазначеного колісного транспортного засобу станом на 23.03.2019, проведення якого доручено суб`єкту оціночної діяльності СПД Карета О.Є. (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду Державного майна України від 02.07.2016 серії МФ № 131 та свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів Фонду Державного майна України від 01.08.2016 № 268). Так, за результатами проведеного огляд пошкодженого транспортного засобу, складено Звіт № 135851 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно з яким вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Geely MR 7151F, реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 14 539,57 грн. Вказану у Звіті суму відновлювального ремонту, в тому числі підтверджено долученою до цього Звіту ремонтною калькуляцією та актом огляду транспортного засобу.

Отже, на підставі заяви страхувальника та у відповідності до умов Договору страхування позивачем складено страховий акт від 15.05.2019 № 135851, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля Geely MR 7151F, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 22 300,00 грн.

Таким чином, страховик, встановивши, що випадок (ДТП, що сталася 23.03.2019) є страховим, на підставі вищеперелічених документів та у зв`язку з відсутністю підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, на підставі страхового акта та рахунку-фактури виплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 22 300,00 грн. шляхом його перерахування на рахунок ремонтного підприємства, як це передбачено умовами Договору. Фактична виплата страхового відшкодування підтверджується відповідними платіжними дорученнями від 16.05.2019 № 8883 на суму 22 300,00 грн.

Вказані обставини були встановлені у рішенні господарського суду міста Києва від 12.12.2019 у справі № 910/13567/19, яке набрало законної сили. Доказів оскарження та скасування вказаного рішення суду не подано.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Отже, факти встановлені рішенням у справі № 910/13567/19 не доказуються при розгляді даної справи.

Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, від 20.03.2018 у справі № 911/482/17, від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, наявність рахунку ФОП Коваленка П.Д. від 07.05.2019 № ПД-0000603, а також платіжного доручення від 16.05.2019 № 8883 є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як було встановлено господарським судом міста Києва у справі № 910/13567/19 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Skoda Roomster, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на дату ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» за Полісом серії АМ № 3839360 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, за даним Полісом складає 100 000,00 грн., франшиза складає 0,00 грн.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовується витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з підпунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.12.2019 у справі № 910/13567/19, яке набрало законної сили, за позовом АТ «ПРОСТО-Страхування» до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про стягнення 14 539,57 грн., позовні вимоги задоволено у розмірі 14 539,57 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (враховуючи те, що строк експлуатації автомобіля перевищує 7 років - 0,5876) та з вирахуванням франшизи (0%) відповідно до вимог ст. 12 та ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вбачається з долученого до матеріалів справи витягу виписки з банківського рахунку позивача за період 01.12.2018 - 19.05.2020, на підставі рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/13567/19, відповідачем - ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» 20.12.2019 здійснено виплату страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на банківські реквізити позивача у розмірі 14 539,57 грн. (майнова шкода), 1 921,00 грн. (судовий збір) та 5 000,00 грн. (витрати на правову допомогу).

Разом з тим, відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого.

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30.10.2019 у справі № 753/4696/16-ц.

Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 (справа № 6-108цс13) та постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 426/16825/16-ц від 05.12.2018.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_1 , який керував автомобілем Skoda Roomster, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та вина якого у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 760/9527/19, перебував у трудових відносинах з відповідачем - ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед». Вказаний факт не заперечується відповідачем та підтверджується витягом з наказу відповідача від 17.04.2018 № 478, копіями тимчасового дозволу серії НОМЕР_3 та технічного паспорту на автомобіль марки Skoda Roomster, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи розмір страхового відшкодування, фактично виплачений позивачем потерпілій особі, складає 22 300,00 грн.

Отже, невідшкодованими позивачу залишились кошти у розмірі 7 760,43 грн. (22 300,00 грн. - 14 539,57 грн.), які має відшкодувати роботодавець заподіювача шкоди - відповідач у даній справі.

Оскільки невідшкодованою частиною збитку, завданого за наслідками спірної дорожньо-транспортної пригоди, є сума у розмірі 7 760,43 грн., суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача, з яким ОСОБА_1 , винний у вчиненні спірної ДТП, перебував у трудових відносинах, грошових коштів у розмірі 7 760,43 грн.

Доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву та покладені в основу заперечень по справі, підлягають відхиленню як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються фактично встановленими судом обставинами та матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 7 760,43 грн., завданої внаслідок ДТП та відшкодованої позивачем власнику автомобіля марки Geely MR 7151F, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є обґрунтованою, законною та підлягає задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Також позивач просить суд включити до судових витрат та покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до частин 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як свідчать матеріали справи, АТ «ПРОСТО-Страхування» звернувся до адвокатського бюро «Синюк і партнери», з метою надання йому юридичних послуг, про що 01.01.2020 між позивачем та адвокатським бюро було укладено відповідний договір про надання правової допомоги № 1.

Так, за умовами договору від 02.01.2020 № 1 про надання правової допомоги вартість наданих юридичних послуг адвокатське бюро визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги та виставляє клієнту відповідний рахунок (п. 4.1. Договору). Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку від адвокатського бюро (п. 4.2. Договору). За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро юридичної допомоги і її вартість (п. 4.5. Договору).

Також сторонами будо підписано Додаток №1 від 04.05.2020 до Договору - реєстр страхових справ, за якими надаються юридичні послуги, в тому числі страхова справа №135851, страхувальник ОСОБА_2 , учасник ДТП ОСОБА_3 , сума збитку 7760,43 грн., розмір витрат на правову допомогу 5000,00 грн.

Позивач на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу надав суду: копію договору від 02.01.2020 № 1 про надання правової допомоги разом з додатком № 1 від 04.05.2020 (реєстр справ), додатком № 1.2. від 29.05.2020 (детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги), додатком № 2 від 29.05.2020 (акт виконаних робіт), копія платіжного доручення від 05.05.2020 № 7710 на суму 7 500,00 грн., ордер серії КС № 791408, копії посвідчення адвоката Синюк С.Л. та свідоцтва серії КС № 6423/10 про право на заняття адвокатською діяльністю від 15.02.2018 № 6423/10, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 15.02.2018 № 55.

Як вбачається з детального опису робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги (додаток від 29.05.2020 № 1.2. до Договору) по страховій справі №135851 позивачем та адвокатом включені такі позиції:

1) консультація замовника щодо порядку та строків надання правової допомоги адвокатом по стягненню грошових коштів з відповідача - 1 година, 1 000,00 грн.;

2) підготовчі дії (з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує замовник, та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи. Та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог; аналіз судової практики) - 2 години, 2 000,00 грн.;

3) підготовка та подання позовної заяви в суд (визначення підсудності розгляду позовної заяви; визначення складу учасників судового процесу; розрахунок ціни позову та розміру судових витрат; написання, підготовка, копіювання, зшивання та надсилання позовної заяви з додатками в суд) - 2 години, 2 000,00 грн.

Таким чином, загальна кількість витраченого часу на надання правової допомоги клієнту становить 5 год. 00 хв., відповідно вартість наданих послуг, при вартості однієї нормо години 1 000,00 грн., становить 5 000,00 грн. без ПДВ.

Як вбачається з копії представленого платіжного доручення від 05.05.2020 № 7710 позивачем було перераховано на користь адвокатського бюро грошові кошти в розмірі 75 000,00 грн. з призначенням платежу: «оплата юридичних послуг відповідно до договору № 1 від 02.01.2020 р., згідно рах № 8 від 05.05.2020 р. без ПДВ».

Господарський суд враховує, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідний правовий висновок щодо застосування наведеної вище норми процесуального законодавства містить постанова Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Отже, матеріали справи містять докази фактичного понесення позивачем витрат на правову допомогу.

Відповідач не погоджується із розміром витрат позивача на правову допомогу повному обсязі. Зокрема, надаючи оцінку співмірності розміру понесених стороною витрат на адвоката з обсягом наданих ним послуг і виконаних робіт, на думку відповідача, необхідно з`ясувати, які конкретно роботи (послуги) виконав (надав) адвокат. При цьому, має враховуватись не лише чи передбачено виконання цих робіт договором, але й відповідають вони критерію необхідності - чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання - чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. За доводами відповідача договір від 01.02.2020 № 1, реєстр справ та акт виконаних робіт не містить інформацію про те, які саме дії було вчинено адвокатом на виконання умов договору і які саме послуги були надані за договором про надання правової допомоги. Тобто, з наявних документів неможливо встановити зміст послуг та їх обсяг.

Крім того, відповідач вважає, що адвокатом вже були надані зазначені послуги у 2019 році і витрати на правничу допомогу в заявленому розмірі були стягнуті господарським судом міста Києва з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» по справі № 910/13567/19. Тобто, за висновками відповідача, зміст правничої допомоги, наданої у 2019 році у справі №910/13567/19, є ідентичним змісту правничої допомоги, яка заявлена як підстава для оплати у 2020 році у справі №911/1883/20.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях у справах «Двойних проти України», «Гімайдуліна і інших проти України», «East/West Alliance Limited» проти України», «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом із тим, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд встановив, що 03.01.2019 між позивачем та адвокатським бюро «Синюк і партнери» було укладено договір про надання правової допомоги № 23. Як вбачається з реєстру справ від 01.07.2019 (додаток № 1 до договору) адвокатське бюро прийняло від позивача з метою надання правничої допомоги справи за період «липень 2019 року», зокрема, страхову справу № 135851, страхувальник - ОСОБА_2 , учасник ДТП - ОСОБА_1 , сума збитку - 22 300,00 грн., а згідно з актом виконаних робіт від 31.07.2019 адвокатське бюро надало позивачу правову допомогу за період «липень 2019 року», зокрема, по страховій справі № 135851, страхувальник - ОСОБА_2 , учасник ДТП - ОСОБА_1 , сума збитку - 22 300,00 грн., гонорар - 5 000,00 грн.

З детального опису робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги (додаток від 31.07.2019 № 1.4. до Договору від 01.03.2019 № 23 про надання правової допомоги) по страховій справі № 135851 судом також встановлено, що позивачем та адвокатом включені такі позиції:

1) консультація замовника щодо порядку та строків надання правової допомоги адвокатом по стягненню грошових коштів з відповідача - 1 година, 1 000,00 грн.;

2) підготовчі дії (з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує замовник, та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи. Та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог; аналіз судової практики) - 2 години, 2 000,00 грн.;

3) підготовка та подання позовної заяви в суд (визначення підсудності розгляду позовної заяви; визначення складу учасників судового процесу; розрахунок ціни позову та розміру судових витрат; написання, підготовка, копіювання, зшивання та надсилання позовної заяви з додатками в суд) - 2 години, 2 000,00 грн.

Таким чином, загальна кількість витраченого часу на надання правової допомоги клієнту становила 5 год. 00 хв., відповідно вартість наданих послуг, при вартості однієї нормо години 1 000,00 грн., становить 5 000,00 грн. без ПДВ.

Разом з тим, як вбачається із доданих до позову додатків до договору від 02.01.2020 № 1 про надання правової допомоги, а саме: реєстру справ від 01.05.2020 (додаток № 1 до договору) адвокатське бюро прийняло від позивача з метою надання правничої допомоги справи за період «травень 2020 року», зокрема, страхову справу № 135851 (страхувальник - ОСОБА_2 , учасник ДТП - ОСОБА_1 , сума збитку - 7 760,43 грн.), а згідно з актом виконаних робіт від 29.05.2020 адвокатське бюро надало позивачу правову допомогу за період «травень 2020 року» по страховій справі № 135851 (страхувальник - ОСОБА_2 , учасник ДТП - ОСОБА_1 , сума збитку - 7 760,43 грн., гонорар - 5 000,00 грн.).

Відтак, позиції №1 та №2 в описах робіт від 31.07.2019 від 29.05.2020 по одній і тій самій страховій справі №135851 є ідентичними. Враховуючи, що в одній страховій справі заявлялось два позови, суд погоджується з тим, що позицію №3 опису робіт (підготовка та подання позовної заяви в суд, 2000,00 грн.) обґрунтовано включено до судових витрат у справі №911/1883/20, відтак, вказані витрати підлягають включенню до судових втрат по справі та розподілу між сторонами.

Однак, суд також робить висновок про те, що консультація та підготовчі дії по страховій справі (позиції №1 та №2 опису, 1000,00 грн. та 2000,00 грн. відповідно) були виконані та оплачені у 2019 році, відтак, включення повторно цих позицій в оплату послуг адвоката у справі №911/1883/20 є безпідставним та неспівмірним виконаній адвокатським бюро роботі. Крім того, матеріали справи не містять жодного документального підтвердження вчинення вказаних дій повторно.

Господарський суд враховує правову позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, що викладена у п. 6.1. постанови від 03.10.2019 по справі № 922/445/19, відповідно до якої вказано: «...Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.».

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо включення до судових витрат на правову допомогу, та зазначає, що обґрунтованими є витрати на правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн. за підготовку та подання позовної заяви в суд. Вказані витрати відповідно до ст. ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача саме в розмірі 2 000,00 грн.

Витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн., зазначені у пунктах 1 та 2 детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги, від 29.05.2020 (додаток 1.2. до договору від 02.01.2020 № 1 про надання правової допомоги) суд залишає за позивачем, оскільки у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про факт надання таких послуг повторно.

З огляду на викладене, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи викладене у позові та відзиві, суд задовольняє позов АТ «ПРОСТО-Страхування» повністю, ухвалює рішення про стягнення з іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» на користь АТ «ПРОСТО-Страхування» 7760,83 грн. страхового відшкодування.

У зв`язку із задоволенням позову відповідно до ст. 129 ГПК України суд покладає на відповідача відшкодування позивачу судових витрат в сумі 4102,00 грн. (2102,00 грн. судового збору та 2000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» задовольнити повністю.

2. Стягнути з іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна» (07442, Київська обл., Броварський район, смт Велика Димерка, 51-км Санкт-Петербурзького шосе, )

на користь приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10, )

7 760,43 грн. (сім тисяч сімсот шістдесят гривень сорок три копійки) страхового відшкодування;

4 102,00 грн. (чотири тисячі сто дві гривні нуль копійки) судових витрат.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 18.09.2020.

Суддя О.В. Конюх