ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2020 Справа № 917/1199/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О.І., розглянувши справу № 917/1199/20

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД РУНО" вул. Полтавська, 129, кімн. 409,м. Павлоград, Дніпропетровська область,51400

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Полтавський вентиляторний завод" вул. Заводська, 12, кім.307, м. Полтава, 36007

про стягнення 39 543,14 грн. заборгованості

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

23.07.2020 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД РУНО" до відповідача Приватного акціонерного товариства "Полтавський вентиляторний завод" про стягнення 39 543,14 грн. заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області суду від 24.07.2020 року на підставі ст. 174 ГПК України позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк 5 днів з дня вручення такої ухвали для усунення недоліків.

04.08.2020 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 04.08.2020 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/1199/20 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи (поштові повідомлення про вручення ухвали наявні у матеріалах справи). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши та з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

13.05.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД РУНО" (постачальник, позивач) та Приватного акціонерного товариства "Полтавський вентиляторний завод" (покупець, відповідач) укладено договір поставки №13052019 з додатком (арк. с. 7-13).

Умовами даного договору сторони погодили наступне:

- постачальник зобов`язувався поставити і передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити на умовах цього договору товар в асортименті, кількості та за ціною згідно узгоджених та підписаних між сторонами специфікацій та/або видаткових накладних до даного договору, які є його невід`ємними частинами (п. 1.1. договору);

- предметом продажу за цим договором є підшипники та підшипникова продукція (1.2. договору);

- загальна сума договору визначається загальною вартістю товару, що поставляється на умовах цього договору згідно всіх специфікацій і видаткових накладних, підписаних сторонами (п.3.3 договору);

- покупець зобов`язаний повністю розрахуватись за отриману партію товару в залежності від умов її оплати, встановлених у специфікаціях до цього Договору (п. 3.4. договору);

- строк поставки товару узгоджується відповідно до умов, встановлених у Специфікаціях до цього Договору з урахуванням потреб покупця (п. 4.1. договору);

- датою поставки вважається дата підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на товар (п.4.2. договору);

- право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару покупцеві відповідно до видаткової накладної на товар (п. 4.4. договору);

- приймання товару за якістю здійснюється на підставі даних зовнішнього огляду товару на предмет наявності видимих пошкоджень, дефектів, тощо, співставлення характеристик товару з відомостями, вказаними у відповідних документах (Договір, специфікація, сертифікат або паспорт якості тощо), маркуванні, а також перевірки працездатності товару (п. 5.3. договору);

- у випадку порушення вимог договору стосовно якості товару покупець вправі на свій розсуд вимагати усунення постачальником даних порушень у встановлені покупцем строки або ж відмовитись від приймання товару та вимагати повернення сплачених за товар грошових коштів (п.5.5. договору);

- у випадку порушення строків оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідні періоди, від суми заборгованості за кожний день прострочення. В разі прострочених оплат понад 20-тикалендарних днів покупцем па користь постачальника додатково сплачується штраф у розмірі 5% від суми простроченого платежу (п. 7.9. договору).

На виконання умов договору між сторонами підписана специфікація №1 від 17.05.2019 року до договору, в якій сторонами встановлено найменування, загальну кількість, одиницю виміру, ціну за одиницю та загальну ціну товару (арк. с. 13).

Так, загальна вартість всього товару склала з ПДВ 103 920,07грн.

Згідно специфікації №1 від 17.05.2019 року до договору сторонами узгоджено наступний порядок розрахунків: 50% передоплата, 20% після повідомлення готовності товару до відвантаження, та 30% з відстрочкою платежу 5 календарних днів.

17.05.2019 року позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату по замовленню №1345 від 17.05.20109 року на суму 103 920,07 грн. (арк. с. 18).

20.05.2019 року відповідачем здійснена 50% передоплата за товар у розмірі 51960, 04 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6226 від 20.05.2019р. (арк. с. 21).

20.05.2019 року позивачем складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних накладну №93 від 20.05.2019 року (арк. с. 30-33).

31.05.2019 року відповідачем була здійснена оплата за товар у розмірі 20% (20784,01 грн.), що підтверджується платіжним дорученням №691 від 31.05.2020 року (арк. с. 22).

31.05.2019 року позивачем складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних накладну №150 від 31.05.2019 року. (арк. с. 34-37).

На виконання умов договору позивачем 31.05.2019 року було поставлено відповідачу товар на загальну суму 103 920,07 грн., що підтверджується видатковою накладною №634 від 31.05.2019 р. та довіреністю №242 від 30.05.2019 року на отримання цінностей (арк. с. 14-15).

Згідно Акту приймання корпусів SNG517 (ІSB) в кількості 20шт. від 07.06.2019р. комісія в складі начальника виробництва ОСОБА_5 головного конструктора ОСОБА_4.. майстра цеху ОСОБА_1 , інженерів ВТК: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 дійшли висновку, що корпуси підшипників №3,№4,№18, фактичний розмір яких менше 150 та №5, №6,№7,№8,№11, фактичний розмір яких значно перевищує 150,063 в кількості 8шт. були визнані непридатними для подальшого використання. Корпуси №1, №2, №9, №10, №12, №13, №14, №15, №16, №17,№19, №20 в кількості 12 шт. були визнані непридатними (арк. с. 28-29).

19.07.2019р. неприйняті відповідно до Акту від 07.06.2019р. корпуса SNG517 (ІSB) в кількості 8шт. були повернуті постачальнику.

Товар було замінено на корпус підшипника SNL 517 в кількості 8шт. згідно рахунку на оплату по замовленню №2101 від 13.08.2019р. вартість корпуса підшипника SNL 517 в кількості 8шт за договором склала 16000,03 грн. (арк. с. 19).

Позивач згідно видаткової накладної №935 від 15.08.2019 р. та довіреності №359 від 13.08.2020р. здійснив відповідачу поставку товару - корпус підшипника SNL 517 в кількості 8 шт. на загальну суму 16 000,03 грн. (арк. с. 16,17).

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати отриманого за договором товару здійснив лише частково в сумі 72 744,05 грн., і за ним рахується заборгованість у розмірі 31176,02 грн.

05.06.2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію за вих. №29/05 від 29.05.2019 року на суму неоплаченого товару за договором в розмірі 31 176,02 грн. (арк. с. 23-27). Зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з відповідача 39 543,14 грн. заборгованості за договором поставки №13052019 від 13.05.2019 року, яка складається з: 31176,02 грн. основного боргу, 6808,32 грн. пені за період з 21.08.2019 року-17.07.2020 року та 1558,80 грн. штрафу (розрахунок арк. с. 6).

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: договір поставки товару поставки №13052019 від 13.05.2019 року; специфікацію №1 від 17.05.2019 року; видаткову накладну №634 від 31.05.2019 р. на суму 102 920,07 грн.; довіреність №242 від 30.05.2019 року; видаткову накладну №935 від 15.08.2019 р. на суму 16 000,00 грн.; довіреність №359 від 13.08.2019 року; рахунок на оплату №1345 від 17.05.2019 року; рахунок на оплату №2101 від 13.08.2019 року; акт звірки; платіжні доручення №6226 від 20.05.2019 року, №691 від 31.05.2019 року; претензія вих. №29/05 від 29.05.2020 року; опис вкладення до цінного листа від 05.06.2019 року, квитанція та накладна "Укрпошти" від 05.06.2019 року; акт приймання корпусів SNG517 (ІSB) в кількості 20шт. від 07.06.2019р.; податкові накладні №93 від 20.05.2019 року, №150 від 31.05.2019 року; розрахунок заборгованості.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору 31.05.2019 року поставлено відповідачу товар на загальну суму 103 920,07 грн., що підтверджується видатковою накладною №634 від 31.05.2019 р. та довіреністю №242 від 30.05.2019 року на отримання цінностей (арк. с. 14-15).

Згідно Акту приймання корпусів SNG517 (ІSB) в кількості 20шт. від 07.06.2019р. комісія в складі начальника виробництва ОСОБА_5 головного конструктора ОСОБА_4.. майстра цеху ОСОБА_1 , інженерів ВТК: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 дійшли висновку, що корпуси підшипників №3,№4,№18, фактичний розмір яких менше 150 та №5, №6,№7,№8,№11, фактичний розмір яких значно перевищує 150,063 в кількості 8шт. були визнані непридатними для подальшого використання. Корпуси №1, №2, №9, №10, №12, №13, №14, №15, №16, №17,№19, №20 в кількості 12 шт. були визнані непридатними (арк. с. 28-29).

19.07.2019р. неприйняті відповідно до Акту від 07.06.2019р. корпуса SNG517 (ІSB) в кількості 8шт. були повернуті постачальнику.

Товар було замінено на корпус підшипника SNL 517 в кількості 8шт. згідно рахунку на оплату по замовленню №2101 від 13.08.2019р. вартість корпуса підшипника SNL 517 в кількості 8шт за договором склала 16000,03 грн. (арк. с. 19).

Позивач згідно довіреності №359 від 13.08.2020р. та видаткової накладної №935 від 15.08.2019 р. здійснив відповідачу поставку товару - корпус підшипника SNL 517 в кількості 8 шт. на загальну суму 16 000,03 грн. (арк. с. 16,17).

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати отриманого за договором товару здійснив лише частково в сумі 72 744,05 грн., і за ним рахується заборгованість у розмірі 31176,02 грн. Отже, за відповідачем рахується заборгованість за договором у розмірі 31176,02 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань з боку відповідача щодо оплати вартості поставленого товару і позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 31176,02 грн. є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно статті 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

У пункті 7.9. договору сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідні періоди, від суми заборгованості за кожний день прострочення. В разі прострочених оплат понад 20-тикалендарних днів покупцем па користь постачальника додатково сплачується штраф у розмірі 5% від суми простроченого платежу.

На підставі вищевикладеного позивачем заявлено до стягнення з відповідача: 6808,32 грн. пені за період з 21.08.2019 року-17.07.2020 року та 1558,80 грн. штрафу (розрахунок арк. с. 6).

Перевіряючи розмір заявленої позивачем до стягнення пені, суд звертає увагу на наступне.

При нарахуванні пені за періоди з 21.08.2019 року - 17.07.2020 року на заборгованість за поставлений товар в загальній сумі 31 176,02 грн. позивачем не враховано, що частина товару в сумі 16000,03 грн. була повернута відповідачем позивачу у зв`язку з непридатністю та замінена на нову партію товару поставка якого відбулась лише 15.08.2019 року. Отже, перебіг строку прострочення з оплати за поставлений відповідачу замінений товар в сумі 16000,03 грн. розпочався з 21.08.2019 року. Однак за частині оплати товару поставленого відповідачу згідно видаткової накладної №634 від 31.05.2019 р. та довіреності №242 від 30.05.2019 року на отримання цінностей в сумі 15 175,99 грн. перебіг строку прострочення з оплати розпочався з 06.06.2019 року.

Отже, позивачем при нарахуванні пені не враховано вище зазначене та приписи п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З урахуванням вищевикладеного за перерахунком, здійсненим судом за допомогою калькулятору "ЛІГА: ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3", до стягнення підлягає пеня в сумі 3 857,43 грн.

Вимоги в частині стягнення з відповідача 1 558,80 грн. штрафу відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 31 176,02 грн., 3857,43грн. пені, 1558,80 грн. штрафу є обґрунтованими, не спростовуються відповідачем та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавський вентиляторний завод" (вул. Заводська, 12, кім.307, м. Полтава, 36007, ідентифікаційний код 00909779) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД РУНО" (вул. Полтавська, 129, кімн. 409,м. Павлоград, Дніпропетровська область,51400, ідентифікаційний код 35457147) 31176,02 грн. 3857,43 грн. пені, 1558,80 грн. штрафу та 1945,14 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення підписано 25.09.2020 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя Тимощенко О.М.