ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2020 р. Справа№ 910/686/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Ходаківської І.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 16.06.2020 (повний текст складено - 22.06.2020)

про зупинення провадження у справі

у справі №910/686/20 (суддя - Турчин С.О.)

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до 1) ОСОБА_1 ;

2) ОСОБА_2 ;

3) ОСОБА_3 ;

4) ОСОБА_4 ;

5) ОСОБА_5 ;

6) ОСОБА_6

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ЄВРОБАНК"

про стягнення шкоди у сумі 8 861 209, 55 грн

В С Т А Н О В И В:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач-1), ОСОБА_2 (надалі - відповідач-2), ОСОБА_7 (надалі - відповідач-3), ОСОБА_4 (надалі - відповідач-4), ОСОБА_5 (надалі - відповідач-5), ОСОБА_6 (надалі - відповідач-6) про стягнення солідарно заподіяної шкоди у сумі 8 861 209, 55 грн.

02.06.2020 позивач подав до Господарського суду першої інстанції заяву про зупинення провадження у справі №910/686/20 до перегляду Великою Палатою Верховного Суду рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у подібних правовідносинах по іншій справі №910/11027/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/686/20 задоволено клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зупинення провадження у справі. Зупинено провадження у цій справі до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/11027/18 та оприлюднення повного тексту постанови.

Місцевий господарський суд, зупиняючи провадження у цій справі, з посиланням на п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), виходив з того, що при перегляді Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах по іншій справі буде встановлено єдину правозастосовчу практику у спірних правовідносинах, що є предметом розгляду саме справи №910/686/20.

При цьому господарським судом враховано, що рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач-1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/686/20 про зупинення провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та не відповідає критеріям законності, у зв`язку з порушенням норм процесуального права, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що справи №910/686/20, №910/11027/18 мають різні підстави позову, обґрунтовані різними доказами, а отже не вбачається підстав для зупинення провадження у цій справі в порядку п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України. При цьому, вказаною правовою нормою передбачено право суду, а не обов`язок, зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що передаючи справу №910/11027/18 разом із касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ч. 5 ст. 302 ГПК України, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вказала на наявність виключної правової проблеми, вирішення якої у цьому випадку є необхідним для забезпечення розвитку права, розумної передбачуваності судових рішень та відповідно формування єдиної правозастосовної практики.

Так, за висновком Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виключну правову проблему становить питання щодо визначення моменту, з якого починається перебіг позовної давності у спорах за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення шкоди в порядку ч. 5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Втім, у справі №910/686/20 заяву про застосування строків позовної давності відповідачі не подавали.

Також відповідач-1 зазначає про те, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до порушення розумного строку для розгляду справи.

Окрім того, у прохальній частині апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі повноважного представника відповідача-1.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя (суддя-доповідач) - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу. Частиною 2 статті 271 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на викладене, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні за участі повноважного представника відмовлено. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/686/20 за апеляційною скаргою відповідача-1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020. Розгляд справи №910/686/20 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Також, роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Позивач у порядку ст. 263 ГПК України скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу відповідача-1, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Зокрема, позивач у відзиві зазначає про те, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває абсолютно аналогічна справа №910/11027/18 за позовом Фонду гарантування вкладів до пов`язаних осіб АБ "Укоопспілка" про стягнення завданої шкоди, відповідно до приписів ч. 5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Передчасність пред`явлення позовних вимог в порядку ч. 5 ст. 52 названого Закону до закінчення ліквідаційної процедури є одним із питань, що становить виключну проблему і вирішується Великою Палатою Верховного Суду у справі №910/11027/18.

Також позивач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що Верховний Суд в межах справи №910/11027/18 звернувся до Науково-консультативної ради при Верховному Суді із листом, в якому просив надати наукові висновки із ряду питань, зокрема щодо тлумачення змісту ч. 5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Підсумовуючи викладене, позивач зазначив про те, що висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №910/11027/18 матимуть важливе значення для правильного вирішення всіх інших справ за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до пов`язаних осіб банків про відшкодування завданої шкоди, що були пред`явлені у порядку ч. 5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2020, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Мартюк А.І., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 прийнято справу №910/686/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 до провадження у вищезазначеному складі колегії суддів.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2020 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб заявлено позовні вимоги про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 8 861 209, 55 грн шкоди завданої неплатоспроможному банку, діями пов`язаних з банком осіб на підставі ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок прийняття рішення відповідачами щодо кредитування ТОВ "Сучасний фінансовий сервіс" на значну суму без будь-якого забезпечення банку завдано збитки у сумі 8 861 209, 55 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Під час підготовчого провадження, позивем подано заяву про зупинення провадження у справі №910/686/20 до перегляду Великою Палатою Верховного Суду рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у подібних правовідносинах по іншій справі №910/11027/18.

Заява позивача мотивована тим, що судова практика з розгляду даної категорії спорів, ініційованих Фондом в порядку ч. 5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" перебуває на етапі становлення та формування, породжує правову невизначеність, пов`язану з правильним та однаковим застосуванням норм матеріального та/або процесуального права у спірних правовідносинах.

Суд першої інстанції вказане клопотання задовольнив та оскаржуваною ухвалою від 16.06.2020 зупинив провадження у справі №910/686/20 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/11027/18 та оприлюднення повного тексту постанови.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України передбачено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно ч. 2 ст. 315 ГПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Поділяючи правову позицію суду першої інстанції щодо доцільності зупинення провадження у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про таке.

У провадженні Верховного Суду перебуває справа №910/11027/18 за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укоопспілка" про стягнення 76 929 136,71 грн шкоди в порядку частини п?ятої статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 22.10.2019 передала справу №910/11027/18 разом з касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду, зважаючи на наявність виключної правової проблеми, вирішення якої є необхідним для забезпечення розвитку права, розумної передбачуваності судових рішень та формування єдиної правозастосовчої практики. Оскільки вирішення зазначених питань має важливе значення для розвитку судової практики, пов`язаної з економічним розвитком держави, банківського сектору економіки, а також добробутом громадян України, які постраждали через масове виведення банків з ринку.

Згідно з висновком Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виключну правову проблему становить питання щодо визначення моменту, з якого починається перебіг позовної давності у спорах за позовами Фонду про стягнення шкоди в порядку частини 5 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме з моменту виявлення операції та осіб, що заподіяли шкоду, і встановлення її розміру, чи з моменту завершення ліквідаційної процедури банку та складання ліквідаційного балансу.

Верховний Суд також зазначив, що Фондом заявлено 12 таких позовів і на сьогодні у судах попередніх інстанцій триває розгляд спорів у подібних правовідносинах у справах: №№910/9251/18, 910/11221/18, 910/12803/18, 910/10888/18, 910/12208/18, 922/2860/18, 910/14974/18, 910/15260/18, 922/3357/18, 910/7338/19, 910/7186/19.

Вирішуючи спір у справі №910/11027/18, суди попередніх інстанцій зазначили, зокрема, про те, що до закінчення ліквідаційної процедури відсутні правові підстави стверджувати про шкоду, завдану ПАТ "АБ "Укоопспілка", тобто фактично дійшли висновку про передчасність позовних вимог у порядку частини 5 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Натомість під час вирішення спору у справі № 910/12803/18 у подібних правовідносинах господарський суд міста Києва дійшов протилежних висновків, а саме, встановивши наявність підстав для задоволення позову на підставі частини 5 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виходив з пропуску Фондом позовної давності, оскільки останній ще під час проведення інвентаризації (тобто фактично до закінчення ліквідаційної процедури) був обізнаний про те, що задоволення усіх зобов`язань банку є неможливим та шкоду завдано.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду наголосив на тому, що на сьогодні судова практика з питань застосування цієї норми лише формується, тому передача цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду сприятиме становленню єдиної судової практики.

Як вбачається з ухвали Великої Палати Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 910/11027/18, Велика Палата Верховного Суду визнала за необхідне прийняти вказану справу до розгляду, оскільки вирішення зазначених питань має важливе значення для розвитку судової практики, пов`язаної з економічним розвитком держави, банківського сектору економіки, а також добробутом громадян України, які постраждали через масове виведення банків з ринку, що відбувалося протягом останніх років.

Відтак, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що при перегляді Великою Палатою Верховного Суду рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у подібних правовідносинах у іншій справі №910/11027/18 буде встановлено єдину правозастосовчу практику у спірних правовідносинах, що є предметом розгляду саме справи №910/686/20.

Також, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 3 статті 195 ГПК України передбачено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 185 ГПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 ГПК України).

Статтею 201 ГПК України передбачено, що у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься.

Секретар судового засідання доповідає суду, хто з учасників судового процесу з`явився в судове засідання, хто з учасників судового процесу братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чи повідомлено тих учасників судового процесу, хто не з`явився, про дату, час і місце судового засідання в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Головуючий встановлює особи тих, хто бере участь у судовому засіданні, а також перевіряє повноваження представників.

Частиною 2 статті 223 ГПК України у протоколі судового засідання зазначаються такі відомості:

1) рік, місяць, число і місце судового засідання;

2) найменування суду, який розглядає справу, прізвище та ініціали судді, секретаря судового засідання;

3) справа, що розглядається, імена (найменування) сторін та інших учасників справи;

4) порядковий номер вчинення процесуальної дії;

5) назва процесуальної дії;

6) час вчинення процесуальної дії;

7) ухвали суду, постановлені в судовому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати;

8) інші відомості, визначені цим Кодексом.

З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після закінчення підготовчого провадження, відкриття судового засідання, роз`яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов`язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з`ясування у передбаченому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки.

Отже, початок розгляду справи по суті співпадає з початком розгляду безпосередньо позовних вимог.

Хід і результат відповідних процесуальних дій мають бути зафіксовані в протоколі судового засідання, який має доказове значення для встановлення процесуальних фактів. При цьому учасникам судового процесу надано право як знайомитися з протоколом, так і подавати письмові зауваження в разі наявності у ньому певних неправильностей чи неповноти.

Колегією суддів, дослідивши звукозапис судового засідання від 16.06.2020 встановлено, що місцевим господарським судом фактично не було здійснено перехід до розгляду справи по суті, оскільки в рамках підготовчого судового засідання суд не переходив до розгляду позовних вимог, а заслухавши пояснення представників учасників справи, вирішив питання щодо клопотання позивача про зупинення провадження.

Відтак, судом першої інстанції зупиняючи провадження у даній справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України було дотримано норм процесуального права, оскільки суд діяв в межах підготовчого провадження.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість необхідності зупинення провадження у справі №910/686/20 через перегляд Великою Палатою Верховного Суду рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у подібних правовідносинах у іншій справі №910/11027/18, судом враховано положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, окрім того, в господарському судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування процесу.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї статті Конвенції свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не можуть розумітись як обов`язок суду детально відповідати за кожен довід заявника. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і аргументів, які є важливими.

Апеляційний господарський суд зазначає також про те, що рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зважаючи на викладене вище і ту обставину, що правовідносини у справі №910/11027/18 є подібними правовідносинам у даній справі за суб`єктним складом сторін, предметом спору та підставами позову, колегія суддів вважає, що є необхідність зупинення провадження до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/11027/18, з метою з`ясування правової позиції Великої Палати Верховного Суду та забезпечення однакового правозастосування у спірних відносинах при вирішенні питання щодо визначення моменту, з якого починається перебіг позовної давності у спорах за позовами Фонду про стягнення шкоди, а також щодо передчасності пред`явлення позовних вимог в порядку частини 5 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" до закінчення ліквідаційної процедури.

З огляду на приписи ст.ст. 177, 182 ГПК України, доводи скаржника стосовно неможливості зупинення провадження у справі та порушення судом першої інстанції норм процесуального права є безпідставними, оскільки саме на суд під час проведення підготовчого провадження покладається обов`язок остаточно визначити предмет спору та характеру спірних правовідносин; позовні вимоги та склад учасників судового процесу; визначити обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрати відповідні докази; вирішити питання про витребування додаткових доказів та визначити строки їх подання, а також вирішення заяв та клопотань учасників справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи скаржника по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують викладених в ухвалі обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження після їх перегляду в апеляційному порядку не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/686/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/686/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/686/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу.

Повний текст постанови складено - 28.09.2020.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

І.П. Ходаківська