УХВАЛА

25 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 920/938/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Україна" профспілкової організації публічного акціонерного товариства "Сумбуд"

на рішення господарського суду Сумської області від 16.12.2019 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020

за позовом комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Україна" профспілкової організації публічного акціонерного товариства "Сумбуд"

до: акціонерного товариства "Оператор газорозподільних систем "Сумигаз";

товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут"

про визнання недійсними правочинів,

ВСТАНОВИВ:

19.06.2020 (згідно з відміткою на конверті) комплексна дитячо-юнацька спортивна школа "Україна" профспілкової організації публічного акціонерного товариства "Сумбуд" (далі - школа "Україна", скаржник) звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення господарського суду Сумської області від 16.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 (дата складення повного тексту постанови - 25.05.2020) зі справи № 920/938/19; направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 06.07.2020 касаційну скаргу школи "Україна" на спірні судові акти повернуто скаржнику з підстав порушення вимог пункту 1 частини четвертої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) - відсутність підпису касаційної скарги уповноваженою особою, на підтвердження чого наявний Акт Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.06.2020 № 29.1-11/166.

17.08.2020 (згідно з відмітками на конверті) школа "Україна" ПОВТОРНО звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою про скасування зазначених вище спірних судових актів у цій справі.

Касаційна скарга школи "Україна" не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Предметом даної касаційної скарги є рішення господарського суду Сумської області від 16.12.2019 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020. Отже, скаржником оскаржується рішення суду, передбачене пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Приписами частини третьої статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, серед іншого, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту четвертого частини другої статті 287 ГПК України на скаржника покладається обов`язок обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). При цьому касаційна скарга має містити мотиви взаємозв`язку між ухваленням незаконного судового рішення та підставою для касаційного оскарження судових рішень, передбаченою статтею 287 цього Кодексу з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України.

Перевіркою щодо форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 ГПК України вбачається, що доводи касаційної скарги зводяться до цитування окремих норм Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та ГПК України. Скаржником не наводиться обґрунтування порушення яких саме норм процесуального права припустився суд попередньої інстанції, щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (відсутні обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів), та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази судом не досліджені та які могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

До того ж ненадання судом попередньої інстанції оцінки усім обставинам справи та невірне застосували норми права, не є очевидним та явним виконанням приписів пункту п`ятого частини другої статті 290 ГПК України.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до власного викладення обставин справи стороною по справі та до переоцінки доказів, які були здійсненні судом апеляційної інстанції і які з огляду на статус Верховного Суду та повноваження не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд зазначає, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні кореспондуватися з повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими положеннями ст. 308 ГПК України. При цьому вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію не лише про те, які судові рішення оскаржуються, а й про те, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень (передати справу повністю або частково на новий розгляд, ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції тощо).

Отже, перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, оскільки у порушення цього пункту у ній не зазначено конкретно передбачений пункт (пункти) частини другої статті 287 цього Кодексу як підставу касаційного оскарження з належним обґрунтуванням у чому конкретно полягало неправильне застосування норм матеріального та/або порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції. Тому скаржник має конкретизувати предмет касаційного оскарження у відповідності до частини першої статті 287 ГПК України та відповідно оформити прохальну частину касаційної скарги зважаючи на її підставність враховуючи зміст вимог частини другої статті 287 ГПК України.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" [у редакції, що діяла на час подання (2019 рік) даної позовної заяви] ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у 2019 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1 921 грн.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що позов у справі № 920/938/19 подано про визнання недійсними правочинів по складанню акту-розрахунку від 31.10.2018 та акту прийому-передачі природного газу від 01.11.2018.

Отже, з урахуванням викладеного та беручи до уваги немайновий характер спору, при поданні касаційної скарги, мав бути сплачений судовий збір за дві немайнові вимоги, що складає 7 684 грн. [1 921 грн. (за 1 немайнову вимогу)х2х200%].

Однак всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що школі "Україна" необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме: на суму 7 684 грн., за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102;

- Найменування податку, збору, платежу: "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".

Поряд із вказаним, згідно з статтею 291 ГПК України особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано листів з описом вкладення про направлення касаційної скарги та доданих до неї документів, поданої повторно (станом на 17.08.2020) на адресу акціонерного товариства "Оператор газорозподільних систем "Сумигаз" та товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут". Додатки до касаційної скарги містять лише докази про направлення першої касаційної скарги вказаним учасникам процесу, датовані 19.06.2020. Вказане не свідчить про належне повідомлення учасників процесу в контексті вимог статті 291 ГПК України.

Неповідомлення сторони у справі про звернення з касаційною скаргою порушує процесуальні права цієї сторони, принципи рівності та змагальності сторін, закріплені частиною третьою статті 2 ГПК України.

Крім того, відповідно до частин першої та другої статті 288 ГПК України: касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення; учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Частиною третьою статті 292 ГПК України визначено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Постанова Північного апеляційного господарського суду у справі № 920/938/19 прийнята 20.05.2020, повний текст виготовлено 25.05.2020, тому строк на її оскарження закінчився 15.06.2020.

Касаційна скарга школи "Україна" повторно подана 17.08.2020, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження. А клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги скаржником не заявлялося, що відповідно до частини третьої статті 292 ГПК України є підставою для залишення касаційної скарги без руху.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу школи "Україна" на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком відмови у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Україна" профспілкової організації публічного акціонерного товариства "Сумбуд" на рішення господарського суду Сумської області від 16.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 зі справи № 920/938/19 залишити без руху.

2. Надати комплексній дитячо-юнацькій спортивній школі "Україна" профспілкової організації публічного акціонерного товариства "Сумбуд" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Роз`яснити комплексній дитячо-юнацькій спортивній школі "Україна" профспілкової організації публічного акціонерного товариства "Сумбуд", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали судом буде відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк