ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.09.2020 Справа № 914/2372/20

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Рима Т.Я., розглянувши заяву про видачу судового наказу

за заявою: комунального підприємства "Стрийтеплоенерго",
до боржника:фізичної особи - підприємця Чорнописького Володимира Григоровича,
предмет спору: стягнення 85'893,96 грн.,
визнав за необхідне відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Як убачається з поданих матеріалів, між заявником (замовник) та боржником (виконавець) було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді. Вимоги заявника полягають у стягненні 85'893,96 грн.

Частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки (1) за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, (2) щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Отже, у відповідності до положень статей 12 та 148 Господарського процесуального кодексу, судовий наказ може бути виданий лише за вимогами про стягнення грошових коштів, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Тобто заявлені у заяві про видачу судового наказу вимоги повинні відповідати презумпції безспірності вимог заявника.

Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити на підставі аналізу поданих документів. Так, представлені заявником докази свідчать про спірність його вимог, адже на деяких актах звірки взаємних розрахунків зазначено про незгоду боржника з визначеною заявником заборгованістю (напис боржника: "у зв`язку з тим, що з 07.10.2017 послуги теплопостачання не отримую, з цим актом не погоджуюсь"). Крім того, більшість актів про надання послуг не підписані боржником.

Зазначене свідчить про наявність між сторонами спору щодо нарахованих сум та обізнаність заявника з цією обставиною. Отже, заявлені в заяві вимоги не відповідають засадам здійснення наказного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного вище, оскільки заявник порушив вимоги статті 150 Господарського процесуального кодексу України (в заяві про видачу судового наказу зазначено вимоги, які не відповідають презумпції безспірності та статтям 12 та 148 Господарського процесуального кодексу України), у видачі судового наказу потрібно відмовити.

Згідно з частиною 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 1, 27, 29, 149, 152, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Відмовити комунальному підприємству "Стрийтеплоенерго" у видачі судового наказу.

Суд інформує заявника, що відповідно до частини 2 статті 153 Господарського процесуального кодексу України, він може звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Я. Рим