РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.09.2020Справа № 910/21300/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат";

до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (відповідача 1);

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" (відповідача 2);

про визнання частково недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: не з'явилися;

Від відповідача 1: не з'явилися;

Від відповідача 2: Лузан О. С., адвокат, ордер серії ХВ № 001123 від 16.12.2019.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Львівський холодокомбінат" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛАДОПРОМ" (далі - відповідач-2) про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг.

Позовні вимоги мотивовані тим, що реєстрація свідоцтва України від 16.04.2001 № 19356 на знак для товарів і послуг "КАШТАН" проведена з порушенням умов, визначених п. 1, 2 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", що на підставі ч. 1 ст. 19 вказаного закону є підставою для визнання такого свідоцтва недійсним у зв'язку невідповідністю зареєстрованого знака умовам надання правової охорони.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.11.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/21300/17.

Ухвалою господарського міста Києва від 22.01.2018 підготовче засідання у даній справі призначено на 19.02.2018.

В підготовчих судових засіданнях 19.02.2018, 27.02.2018 та 02.04.2018 оголошено перерви до 27.02.2018, 02.04.2018 та 11.04.2018 відповідно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2018 для роз'яснення питань, що виникли під час розгляду справи № 910/21300/17 призначено комісійну судову експертизу. Провадження у справі № 910/21300/17 зупинено на час проведення експертизи.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2018 ухвалу господарського суду м. Києва від 11.04.2018 скасовано, справу № 910/21300/17 передано для подальшого розгляду до господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 року провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 22.08.2018.

У судовому засіданні 18.09.2018 року оголошено перерву до 08.10.2018 року, зобов'язано позивача на дати господарському суду оригінали доказів для огляду, а саме: докази, копії яких знаходяться в матеріалах справи у першому томі на аркушах: 54, 65, 71, 103.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 року № 05-23/1772 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ" та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2018 року, справа № 910/5200/18 передана для розгляду судді Мандриченку О. В. у зв'язку з лікарняним судді Балаца С. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 року прийнято справу № 910/21300/17 до свого провадження, розгляд справи призначено на 01.11.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 року призначено у справі № 910/27941/15 експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 року поновлено провадження у справі № 910/21300/17, розгляд справи призначено на 17.09.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 року виправлено описку, допущену в ухвалі Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 № 910/21300/17, а саме в п. 1 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 № 910/21300/17 номер судової справи виправлено на 910/21300/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 матеріали справи № 910/21300/17 разом з висновком експерта № 114/18 від 18.01.2019 за результатами судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності направлено до Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності для виправлення описок в тексті висновку, зупинено провадження у справі № 910/21300/17 до повернення матеріалів справи з експертної установи.

До господарського суду від Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності надійшли матеріали справи № 910/21300/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2019 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 19.11.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 відкладено підготовче засідання до 05.12.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 здійснено заміну найменування Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та відкладено підготовче засідання до 14.01.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 відкладено підготовче засідання до 28.01.2020 та викликано у підготовче засідання судового експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Ковальову Наталію Миколаївну для надання пояснень щодо висновку № 114/18 від 18.01.2019.

До господарського суду 11.02.2020 від судового експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Ковальової Наталії Миколаївни надійшли письмові пояснення щодо поставлених запитань.

У підготовчому засіданні 11.02.2020 було оголошено перерву до 20.02.2020.

Через відділ діловодства суду 19.02.2020 року представником позивача подано клопотання про призначення повторної судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності. Мотиви проведення повторної судової експертизи по суті зводяться до непогодження позивача із висновком експерта № 114/18 від 18.01.2019 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ГПК України за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

За наслідками розгляду заявленого клопотання судом відмовлено в його задоволенні, оскільки наявний у справі висновок експерта № 114/18 від 18.01.2019 р., за результатами судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, складений кваліфікованим судовим експертом, яккого було попереджено про кримінальну відповідальність, та визнано судом належним та допустимим доказом у справі, який узгоджується з іншими долученими до справи доказами як окремо, так і у їх сукупності.

Також слід зазначити, що відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Отже, призначення повторної судової експертизи в даній справі з визначенням кола питань, які вже вирішені, є недоцільним і таким, що суперечить принципу розумності строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/14162/17 до судового розгляду по суті.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 17.09.2020 р. проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання 17.09.2020 не з'явився, у своїй письмовій заяві від 16.09.2020 просив розглядати справу за відсутності представника позивача.

Відповідач 1 в судове засідання 17.09.2020 не з'явився, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача 1 не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

16.04.2001 Державною службою інтелектуальної власності України було зареєстровано знак для товарів та послуг "КАШТАН" та видано ВАТ "Київський холодокомбінат №2" Свідоцтво на знак для товарів та послуг "КАШТАН" за № 19356, зареєстрованого щодо певних товарів та послуг в 16, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35 класах МКТП (заявка за № 99020539 від 22.02.1999 року).

25.05.2011 Державний департамент інтелектуальної власності видав рішення Акціонерному товариству закритого типу "ХЛАДОПРОМ" (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Хладопром") про публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність" та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей про передачу права власності на знаки для товарів і послуг, а саме на знак для товарів і послуг "КАШТАН", відповідно до Свідоцтва № 19356 від 25.05.2011.

25.05.2011 внесено зміни до Державного реєстру свідоцтв України щодо зміни власника свідоцтва за №19356 від 16.04.2001, та опубліковано такі зміни в офіційному бюлетені "Промислова власність" за №10 від 25.05.2011.

Також Рішенням Солом'янського районного суду м. Києв від 19.11.2015 визнано словесний знак для товарів і послуг "КАШТАН" добре відомим в Україні знаком Приватного акціонерного товариства "ХЛАДОПРОМ" відносно товару 30 класу МКТП "морозиво" станом на 29.09.2000 року.

11.07.2016 до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг внесено зміни в частині найменування власника свідоцтва України № 19356 - ТОВ "Хладопром".

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач, посилаючись на п. 2 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (надалі - Закон), вказував, що позначення "КАШТАН" за свідоцтвом України № 19356 не має розрізняльної здатності та є загальновживаним відносно товару 30 класу МКТП "морозиво", спірний знак для товарів і послуг був зареєстрований з порушенням вимог чинного законодавства України, та підлягає визнанню недійсними частково в частині товару 30 класу МКТП "морозиво" та послуг 35 класу МКТП «рекламування; керування справами; ділове адміністрування; діловодство», оскільки не відповідає умовам надання правової охорони.

Згідно з ст. 418 ЦК України, право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним.

Стаття 154 ГК України вказує, що відносини, пов'язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами. До відносин, пов'язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законам.

Пунктом 1 ст. 494 ЦК України та п. 3 ст. 5 Закону встановлено, що набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом, умови та порядок видачі якого встановлюються законом". Пункт 1 ст. 157 ГКУ також визначає: "Право інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом у випадках і порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 494 ЦК України обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом.

Частина 4 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (надалі - Закон) встановлює, що обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Згідно ч. 2 ст. 157 ГК України, використанням торговельної марки у сфері господарювання визнається застосування її на товарах та при наданні послуг, для яких вона зареєстрована, на упаковці товарів, у рекламі, друкованих виданнях, на вивісках, під час показу експонатів на виставках і ярмарках, що проводяться в Україні, у проспектах, рахунках, на бланках та в іншій документації, пов'язаній з впровадженням зазначених товарів і послуг у господарський (комерційний) обіг".

Виходячи з положень ч. 1 ст. 19 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково, зокрема, у разі:

а) невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони;

в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які не мають розрізняльної здатності та є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду.

Зміст поняття "загальновживане позначення" розкрито в п.4.3.1.5. Правила складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг (далі - Правила) згідно з яким: "До позначень, що є загальновживаними для товарів певного виду, належать позначення, які використовуються для певних товарів і які, внаслідок їх тривалого використання для одного й того ж товару або товару такого ж виду різними виробниками, стали видовими або родовими поняттями".

З приведеного положення випливає, що загальновживане позначення, це позначення, яке початково мало індивідуалізуючий (відрізняльний) характер і тому використовувалось для маркування тих чи інших товарів, проте внаслідок поєднання вказаних у положенні факторів у вигляді одночасного використання різними виробниками такого ж товару чи товару того ж виду, що відбувалось тривалий період часу, стало видовим або родовим поняттям.

Відповідно до п. 3.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 5 "Про деякі питання практики призначення судових експертиз у справах зі спорів, пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності" роз'яснено, що з урахуванням обставин справи та суті спору господарські суди за допомогою експертного дослідження мають з'ясовувати фактичні дані щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні торговельній марці правової охорони. З метою такого з'ясування слід вирішувати, зокрема, питання про те, чи торговельна марка:

- мала розрізняльну здатність на дату подання заявки або чи набула розрізняльної здатності внаслідок використання;

- складається лише з позначень, що є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду;

Позивачем до матеріалів справи було долучено копію висновка експерта № 7-03/18 від 02.04.2018, за результатами проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності, складеного експертом Соповою К.А.

За результатами проведеного експертного дослідження експертом було встановлено:

1. Знак для товарів і послуг «КАШТАН» за свідоцтвом України № 19356 на дату подання заявки - 22.02.1999, складався лише з позначення, що є загальновживаним як позначення товару певного виду, для якого його зареєстровано, а саме для товару 30 класу МКТП «морозиво»;

2. Знак для товарів і послуг «КАШТАН» за свідоцтвом України № 19356 на дату подання заявки - 22.02.1999, не мав розрізняльну здатність для товару 30 класу МКТП «морозиво».

Відповідачем 2 у свою чергу було долучено до матеріалів справи висновок експерта № 135 від 20.04.2018 року, за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, складений експертом Жилою Б.В.

За результатами проведеного експертного досліджень, експертом було встановлено:

- знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 19356 не є таким, що складається лише з позначень, що є загальновживаними позначеннями для товарів чи послуг, для яких його зареєстровано, зокрема, морозива, станом на 22.02.1999 - дату подання заявки № 99020539;

- знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 19356 не є таким, що втратив розрізняльну здатність відносно товарів і послуг, для яких його зареєстровано, зокрема, морозива, станом на 22.02.1999 - дату подання заявки № 99020539.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 ГПК України).

Беручи до уваги наявність у матеріалах справи двох висновків експертів, які суперечать один одному, ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 року призначено у справі № 910/27941/15 судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності.

За результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, судовим експертом Ковальової Н.М. було складено висновок експерта № 114/18 від 18.01.2019 року, яким встановлено:

- позначення «КАШТАН» за Свідоцтвом України №19356 від 16.04.2001 року не є загальновживаним як позначення товарів певного виду, а саме для товару 30 класу МКТП (морозиво).

- знак для товарів і послуг «КАПІТАН» за свідоцтвом України №19356 на дату подання заявки 22.02.1999 року мав розрізняльну здатність відносно товару 30 класу МКТІІ (морозиво).

Відповідно до ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім'я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Господарським судом встановлено, що висновок експерта № 114/18 від 18.01.2019, за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, відповідає вищенаведеним вимогам і не викликає сумнівів у його правильності, оскільки висновки надані в межах компетенції експерта, висновки чіткі, логічні, послідовні і відповідають фактичним обставинам справи.

За таких обставин висновок експерта № 114/18 від 18.01.2019 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності приймається судом в якості належного та допустимого доказу у справі.

Представником позивача було долучено до матеріалів справи копію рецензії кандидата юридичних наук Прохорова-Лукіна Г.В. від 18.11.2019 року на висновок експерта від 18.01.2019 року за № 114/18.

Відповідно до частини 1 розділу 2 Наказу Міністерства юстиції України від 25.05.2015 № 775/5 «Про затвердження Порядку проведення рецензування висновків судових експертів» (надалі - Порядок) встановлено, що рецензування висновків проводять співробітники НДУСЕ, які мають кваліфікацію судового експерта з тієї експертної спеціальності, за якою складено поданий на рецензування висновок, та не менше ніж трирічний стаж експертної роботи.

Суд, дослідивши вказану вище рецензією від 18.11.2019 дійшов висновку, що остання не може прийматися судом в якості належного та допустимого доказу у справі, оскільки у рецензента - Прохорова-Лукіна Г.В. відсутні повноваження на проведення рецензування висновків судових експертів, які передбачені у Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.05.2015 № 775/5.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За результатом дослідження зібраних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про недоведеність доводів і тверджень позивача про те, що позначення "КАШТАН" за свідоцтвом України № 19356 не має розрізняльної здатності та є загальновживаним відносно товару 30 класу МКТП "морозиво", а відтак позивачем належними доказами не доведено у встановленому законом порядку невідповідність спірного свідоцтва України № 19356 умовам надання правової охорони, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва України № 19356 належить відмовити.

За відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 19356, відсутні підстави для задоволення похідної вимоги про зобов'язання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести відомості про визнання недійсним цього свідоцтва до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг та здійснити публікацію про це в своєму офіційному бюлетені.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати пов'язані з проведенням судової експертизи в розмірі 27 456, 00 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" (79025, м. Львів, вул. Повітряна, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" (61099, м. Харків, вул. Хабарова, 1, ) 27 456 (двадцять сім тисяч чотириста п'ятдесят шість) грн. 00 коп. витрат пов'язаних з проведенням судової експертизи.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.09.2020

Суддя О.В. Мандриченко