СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2020 р. Справа № 922/373/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Медуниця О.Є., суддя Радіонова О.О.,

за участі секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участі представників учасників справи:

позивача Верхацький І.В., Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 6888/10 від 05.09.2018; довіреність № 14-193 від 17.05.2019,

відповідача Радигін Є.С., Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 970 від 27.05.2011; довіреність б/н від 01.01.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, Комунального підприємства "Чугуївтепло", м. Чугуїв, Харківська обл., (вх. №1712 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 24.06.2020 (повний текст рішення складено 30.06.2020, суддя Аюпова Р.М.) у справі № 922/373/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Комунального підприємства "Чугуївтепло", м. Чугуїв, Харківська обл.,

про стягнення коштів в розмірі 917 682,63 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Комунального підприємства "Чугуївтепло", м. Чугуїв, про стягнення заборгованості за договором № 1230/1717-КП-32 купівлі-продажу природного газу від 26.09.2017, в розмірі 917682,63 грн, з яких: 572600,15 грн - основний борг, 228456,07 грн - пеня, 42298,12 грн - 3% річних, 74328,28 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення п.6.1 договору № 1230/1717-КП-32 купівлі-продажу природного газу від 26.09.2017, не своєчасно виконав свої зобов`язання з оплати поставленого у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року природного газу, у зв`язку з чим просив суд стягнути з відповідача 3% річних, інфляційні втрати на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, ст.230 Господарського кодексу України та пеню на підставі п.8.2 договору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.06.2020 у справі №922/373/20 у задоволенні позову відмовлено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Чугуївтепло" (63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гагаріна, 15, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) пеню у розмірі 228456,07 грн, 3% річних у розмірі 42298,12 грн, інфляційні втрати у розмірі 74328,28 грн, судовий збір у розмірі 5176,24 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на час звернення позивача з даним позовом до господарського суду, сума заборгованості за договором від 26.09.2017 в розмірі 572600,15 грн була повністю сплачена відповідачем, тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором від 26.09.2017 в розмірі 572600,15 грн є необґрунтованими, спростованими матеріалами справи, а тому, задоволенню не підлягають. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені задоволені судом першої інстанції в повному обсязі, з посиланням на їх обґрунтованість та арифметичну вірність здійсненого позивачем розрахунку, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені.

Відповідач, Комунальне підприємство "Чугуївтепло", м. Чугуїв, Харківська обл., з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить змінити оскаржуване рішення суду у частині стягнутої суми пені у розмірі 228 456,07 грн шляхом зменшення нарахованої пені на 90% до суми 22 845,61 грн або на інший обґрунтований процент від суми пені.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції не надав оцінку його доводам про те, що він знаходиться в скрутному фінансовому становищі та є збитковим, що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. Також, як зазначає відповідач, місцевий господарський суд не врахував ступінь виконання відповідачем зобов`язань за договором №1230/1717-КП-32 від 26.09.2017 та причини несвоєчасної оплати поставленого позивачем природного газу. Відповідач вважає, що ним доведено наявність підстав для застосування ст. 233 Господарського кодексу України та зменшення розміру пені на 90%, однак, суд першої інстанції вказані обставини не прийняв до уваги, у зв`язку з чим необґрунтовано задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2020 визначено колегію у складі: Гребенюк Н.В. головуючий суддя (доповідач), судді: Зубченко І.В., Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, Комунального підприємства "Чугуївтепло", м. Чугуїв, Харківська обл., на рішення господарського суду Харківської області від 24.06.2020 у справі № 922/373/20. Встановлено строк відповідачу до 18.08.2020 включно, для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні у справі в порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

17.08.2020 до Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, (вх. № 7662), в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Позивач проти доводів відповідача заперечує та зазначає, зокрема, про те, що збитковість підприємства відповідача не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки. Позивач вказує на те, що наявність значної дебіторської заборгованості його контрагентів за поставлений природний газ негативно впливає на фінансове становище АТ НАК Нафтогаз України, а тому при вирішенні питання про зменшення розміру пені слід врахувати також майнові інтереси позивача.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2020 визначено склад колегії суддів: Гребенюк Н.В. головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 призначено справу № 922/373/20 до розгляду на "15" вересня 2020 р. о 10:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 117. Повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні. Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2020 визначено склад колегії суддів: Гребенюк Н.В. головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Радіонова О.О., Медуниця О.Є.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення суду частково скасувати та задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав свою позицію по справі, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Судова колегія зазначає, що відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2017 року між Публічним акціонерним товариством НАК Нафтогаз України (постачальник, позивач) та Комунальним підприємством "Чугуївтепло" (споживач, відповідач) укладено договір постачання природного газу № 1230/1718-КП-32, відповідно до п. 1.1. якого позивач зобов`язувався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплачувати його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п. 1.2 договору).

У відповідності до п. 5.2. договору, ціна за 1000 куб. м газу за цим договором на дату укладання договору становить 7907,20 грн., крім того податок на додану вартість - 20%. Усього до сплати разом з ПДВ - 9488,64 грн.

У відповідності до п. 6.1. цього договору оплата отриманих обсягів газу здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до п. 8.2. договору, у разі прострочення споживачем оплати, згідно п. 6.1. договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 12.1. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 04.04.2018, передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року по 31 травня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, позивачем було поставлено протягом жовтня 2017 року - квітня 2018 року, а відповідачем у свою чергу прийнято природний газ на загальну суму 2900259,75 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, наданими позивачем в обґрунтування позову.

Несплата відповідачем, у передбачені договором строки, за поставлений природний газ, в сумі 572 600,15 грн, і стала підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області, за захистом свого порушеного права. При цьому, позивач просив суд стягнути на свою користь: пені в розмірі 228 456,07 грн, 3% річних у сумі 42 298,12 грн та інфляційні втрати в розмірі 74 328,28.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, з урахуванням приписів ст. 269 ГПК України, згідно якої суд апеляційної інстанції переглядає справу саме в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та враховуючи те, що рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем лише в частині стягнення пені у сумі 228 456,07 грн, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами пункту 8.2 договору сторони визначили, що, у разі прострочення споживачем оплати, згідно п. 6.1. договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд, перевіривши розрахунок позивача та період нарахування останнім пені, дійшов правомірного висновку, що відповідний розрахунок є арифметично вірним та відповідає наведеним вище нормам чинного законодавства.

Разом із тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач у відзиві на позов зазначив про наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій на 90% на підставі ст.233 Господарського кодексу України.

В обґрунтування своїх доводів відповідач посилається на дебіторську заборгованість товариства, в тому числі населення, бюджетних організацій, промислових підприємств, держави по виплаті бюджетного відшкодування за надані населенню пільги та субсидії, що в свою чергу стало причиною скрутного фінансового становища. Також, відповідач просив врахувати суд ступінь виконання ним зобов`язань за договором №1230/1718-КП-32 від 26.09.2017, а саме те, що ним повністю оплачено основний борг за поставлений позивачем в період з жовтня 2017 по березень 2018 природний газ.

Розглядаючи вказане клопотання відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятком, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами. Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч. 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка наявним доказам, якими заявник обґрунтовує свої заперечення.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що зобов`язання за договором відповідачем виконане повністю, а також приймаючи до уваги неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах, те, що основним споживачем послуг відповідача є бюджетні організації, враховуючи майновий стан підприємства відповідача, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності зменшення розміру заявлених штрафних санкцій у вигляді пені, що підлягає до стягнення з відповідача, до 50% від заявленої позивачем суми пені за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу. Таке зменшення розміру пені колегія суддів вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. Крім того, на думку суду, пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення.

Аналогічна правова позиція суду знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 6-1120цс15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 703/1181/16-ц, від 20.03.2019 у справі № 761/26293/16-ц, постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №916/2283/18, від 12.06.2019 у справі №904/4085/18, постанові Великої Палати Верховного суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, у постановах Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 922/1608/19, від 15.04.2020 у справі № 922/1607/19.

Зазначені обставини не були враховані господарським судом першої інстанції, що призвело до помилкових висновків про відмову у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені.

Судова колегія враховує ступінь виконання відповідачем свого зобов`язання, в тому числі те, що станом на час звернення до суду з цим позовом відповідач повністю оплатив поставлений позивачем природний газ за договором №1230/1718-КП-32 від 26.09.2017.

Аналізуючи причини прострочення відповідачем оплати за поставлений газ, слід прийняти до уваги наступне.

Ступінь вини відповідача у порушенні зобов`язання є незначним, оскільки відповідач є комунальним підприємством, реалізує теплову енергію за тарифами, які не покривають вартість енергоносіїв. Субвенції, які надаються державою, не мають постійного чинного правового механізму з компенсації витрат з різниці в тарифах на теплову енергію, тому виплата такої компенсації та строки виплати у повній мірі залежать від своєчасного внесення законодавчим органом таких витрат до Закону України "Про державний бюджет на кожний рік", від фінансування в даному бюджетному році у повному обсязі цих витрат згідно з витратами, передбаченими Законом України "Про Державний бюджет", від строку виконання виконавчими органами влади обов`язків по перерахуванню закладених витрат бюджету у вигляді субвенцій до отримувачів.

Стан розрахунків напряму залежить від виконання зобов`язань споживачами, тоді, як наявне скрутне матеріальне становище населення (основного споживача теплової енергії-). Борги населення за комунальні послуги у відповідності до інформації про нарахування, надходження та заборгованість за теплову енергію по КП "Чугуївтепло" досягло по теплопостачанню суму у розмірі 26806307,24 грн.

Також вся оплата за природний газ здійснювалася шляхом розподілу коштів, отриманих від споживачів (в порядку постанови КМУ №217). Залишок грошей, що залишається у відповідача згідно встановлених нормативів розподілу грошей затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг незначний. До того ж відповідачу потрібні гроші на виплату заробітної плати робітникам та на підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії, крім того несвоєчасне отримання оплати від населенням за спожиті послуги з теплопостачання, також потребує додаткових розходів по її поверненню. Відповідно, якщо відповідач» усі гроші, які у нього залишаються після розподілу буде перераховувати позивачу, для того щоб своєчасно погасити зобов`язання перед позивачем по справі, то такі дії не приведуть до позитивного результату, навпаки не виплата заробітної плати робітникам, обов`язкових нарахувань на заробітну плату та на підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії можуть мати більш гірші результати ніж заборгованість за отриманий природний газ та нарахування на суму заборгованості, а саме штрафи за не своєчасне погашення податків та обов`язкових платежів до бюджету, які у деяких випадках досягають 50 відсотків від суми податків, різні аварії, відключення від електричної енергії що може зупинити теплопостачання взагалі.

Фінансовий стан відповідача згідно наданої до суду першої інстанції фінансової звітності вказує на наявність значних збитків підприємства від надання послуг з теплопостачання за період починаючи з моменту укладення договору на постачання природного газу до моменту проведення остаточних розрахунків з позивачем за поставлений природний газ.

Колегія суддів, враховуючи фінансовий стан відповідача, причини неналежного виконання ним умов договору в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ, ступінь виконання зобов`язання (повну оплату основного боргу до подання позивачем до суду цього позову), а також відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок дій відповідача, приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені на 50%.

Доводи позивача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що тяжкий фінансовий стан підприємства відповідача не є підставою для зменшення розміру пені, не свідчать про відсутність підстав для застосування ст.233 Господарського кодексу України, оскільки вказане не є єдиним мотивом для зменшення розміру пені, а оцінено судом в сукупності з іншими обставинами.

Стосовно доводів позивача про необхідність врахування його майнових інтересів, судова колегія зазначає, що судом у даному випадку проаналізовані та враховані обставини, визначені в ст. 223 ГК України, ч. 3 статті 551 ЦК України, п.3 ст. 83 ГПК України, та зменшено розмір пені на 50%, а не на 90%, як просив відповідач.

Стягнення 50 % від заявленої в позові до стягнення суми пені, з урахуванням обставин справи, є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань та проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, а також засобом недопущення використання пені та штрафу як інструменту отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача пені в розмірі 114 228,04 грн.

Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не надав оцінку доводам відповідача стосовно наявності підстав для зменшення розміру пені та задовольнив позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не повно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду Харківської області від 24.06.2020 у справі № 922/373/20 скасуванню в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 228 456,07 грн з прийняттям в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 114 228,04 грн. пені. В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 24.06.2020 у справі № 922/373/20 слід залишити без змін.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Керуючись статтями 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, статтями 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача, Комунального підприємства "Чугуївтепло", м. Чугуїв, Харківська обл., задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 24.06.2020 у справі № 922/373/20 скасувати в частині стягнення з Комунального підприємства "Чугуївтепло", м. Чугуїв, Харківська обл., на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, пені в розмірі 228 456,07 грн.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Чугуївтепло" (63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гагаріна, 15, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) пеню в розмірі 114 228,04 грн та 1 713,42 грн витрат зі сплати судового збору за подання позову.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 24.06.2020 у справі № 922/373/20 9 залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) на користь Комунального підприємства "Чугуївтепло" (63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гагаріна, 15, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 570,13 грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 18.09.2020.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.О. Радіонова