ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року Справа № 902/786/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Дужич С.П. , суддя Коломис В.В.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін:

заявника: не з`явився

боржника: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу господарського суду Вінницької області, постановлену 11.08.20р. суддею Тісецьким С.С. у м.Вінниці, повний текст складено 11.08.20р. у справі №902/786/20

за заявою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до боржника Фізичної особи - підприємця Сікалюка Валерія Івановича

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення грошової заборгованості у розмірі 19 777,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 11 серпня 2020 року по справі №902/786/20 відмовлено Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Сікалюка Валерія Івановича заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.08.2019 року в розмірі 19 777,78 грн.

В обґрунтування ухвали, суд з посиланням на ст.ст. 20, 147, 151, 152, 153, 175 ГПК України, вказав, що господарські суди розглядають справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець, однак станом на момент надходження до суду вказаної заяви у реєстрі міститься запис про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем Сікалюком Валерієм Івановичем, а тому прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу. Крім того, зазначив, що заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Не погодившись із винесеною ухвалою, АТ КБ "Приватбанк" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 11.08.2020 та повернути справу до господарського суду Вінницької області для вирішення питання про видачу судового наказу.

Вказує, що спір щодо стягнення заборгованості між сторонами виник за кредитним договором, укладеним між суб`єктами господарювання, тобто з господарських правовідносин, оскільки анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», тобто відповідний кредитний договір, укладено Сікалюк В.І. саме як фізичною особою - підприємцем. А тому скаржник вважає, що висновки оскаржуваної ухвали прямо суперечать правовому висновку Великої палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18.

Відзиву на апеляційну скаргу від Сікалюка Валерія Івановича не надійшло, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Учасники справи не скористалися правом участі під час апеляційного перегляду справи та не забезпечили явку своїх представників у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про дату, час та місце апеляційного перегляду справи повідомлялись заздалегідь та належним чином, про, що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та реєстр на відправку рекомендованої кореспонденції (а.с. 67,69).

Отже, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду учасників справи, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали, явка учасників справи обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Так, як убачається із матеріалів справи, до Господарського суду Вінницької області 07.08.2020 надійшла заява № б/н від 23.07.2020 Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення на його користь з Фізичної особи - підприємця Сікалюка Валерія Івановича 19 777,78 грн., з яких: 18 977,78 грн. - заборгованість за кредитом, 800,00 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

В обґрунтування вказаних вимог заявник посилається на неналежне виконання Фізичною особою - підприємцем Сікалюком Валерієм Івановичем зобов`язань за Кредитним договором №б/н від 09.08.2019 .

Проте, колегія суддів зауважує, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа-підприємець Сікалюк Валерій Іванович 03.12.2019 припинив підприємницьку діяльність.

Враховуючи факт припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця Сікалюка Валерія Івановича, суд першої інстанції відповідно до п.4 ч. 1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, відмовив заявнику у видачі судового наказу та повернув заяву з доданими документами заявнику.

Колегія суддів, враховуючи встановлення судом першої інстанції факту припинення діяльності Фізичної особи-підприємця Сікалюка Валерія Івановича до звернення Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» із заявою в порядку наказного провадження зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного).

Так, слід зазначити, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Як встановлено ч. 3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, заявником та боржником у наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Таким чином, втрата Сікалюком Валерієм Івановичем статусу фізичної особи - підприємця виключає можливість розгляду вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у порядку наказного провадження у зв`язку з невідповідністю суб`єктного складу.

Судова колегія звертає увагу, що ч. 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Таким чином, право вибору провадження (наказного чи позовного) на звернення з вимогами у цій справі покладається на особу, яка має право на відповідне звернення (заявник у наказному провадженні, позивач у позовному провадженні).

Стосовно висновку викладеному у постанові Великої палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, на яку посилається скаржник, у своїй апеляційній скарзі, про те, що вимоги за господарським зобов`язанням до фізичної особи, яка втратила статус підприємця, слід розглядати за правилами господарського судочинства, необхідно відмітити наступне.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно положень ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в ст. 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями ст. 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення ч. 1 ст. 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

За змістом ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, ч. 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Такий висновок викладено у постанові Великої палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, за позовом до фізичної особи, яка втратила статус підприємця.

За наведеного, судова колегія звертає увагу, що наведена справа розглядалася у порядку позовного провадження, стороною якого може бути фізична особа, яка не є підприємцем. Проте, у даній справі заявник звернувся в порядку наказного провадження до фізичної особи-підприємця, яка на час звернення втратила статус підприємця, тобто боржником фактично є фізична особа.

Оскільки ч. 3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України чітко визначено суб`єктний склад наказного провадження, учасником якого не може бути фізична особа, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу з підстав встановлених п. 4 ч. 1 ст. 152 та п. 6 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з припиненням фізичної особи-підприємця.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 3-6 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Таким чином, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» може захистити свої порушені права, шляхом звернення у позовному провадженні до господарського суду із позовом до фізичної особи, виходячи з характеру правовідносин між сторонами (господарські правовідносини).

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Вінницької області від 11.08.2020 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 11.08.20 у справі № 902/786/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Вінницької області від 11.08.20 у справі № 902/786/20 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

4. Справу №902/786/20 повернути до господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "23" вересня 2020 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.