ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 вересня 2020 року Справа № 903/144/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання (помічника судді) Євтушик О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу №903/144/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Беверідж Трейдінг Компані, м.Вишневе, Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Пакко Холдинг, м.Луцьк

про стягнення 3 500 698,30 грн.,

за участю представників:

від позивача: Унгурян Н.І.,

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

25.02.2020 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява №0100-17/29 від 18.02.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю Беверідж Трейдінг Компані до Товариства з обмеженою відповідальністю Пакко Холдинг про стягнення 3 508 477,07 грн., з них: 2 803 248,80 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки № 260318-01/1П від 26.03.2018 товар, 497 672,66 грн. пені, 92 622,41 грн. процентів річних, 114 933,20 грн. збитків, завданих інфляцією.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий на підставі договору поставки № 260318-01/1П від 26.03.2018 товар.

Ухвалою від 27.02.2020 суд постановив відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, розгляд справи призначити на 11.03.2020, встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України до 10.03.2020 року.

Представник відповідача в судове засідання 11.03.2020 не з`явився, відповідач відзиву на позов не подав. Факт належного повідомлення відповідача про судовий розгляд підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №064.

Позивач в судове засідання 11.03.2020 уповноваженого представника не направив.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Подані представником позивача посадова інструкція, наказ про прийняття на посаду не є належними документами на підтвердження факту самопредставництва в розумінні ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України та не є достатніми для реалізації Товариством з обмеженою відповідальністю Беверідж Трейдінг Компані права на самопредставництво юридичної особи, оскільки чітко не передбачають право представника діяти від імені цієї юридичної особи.

Згідно із ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки справа № 903/144/20 не є малозначною, то представництво інтересів відповідача згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 131-2 Конституції України має право також здійснювати адвокат.

Пунктом 1 частини 1 статті 60 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами - довіреністю фізичної або юридичної особи.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України).

Документів, які б свідчили про те, що Унгурян Н.І. є адвокатом, надано не було.

Ухвалою суду від 11.03.2020 підготовче засідання було відкладено на 01.04.2020, запропоновано відповідачу в строк до 30.03.2020 подати суду відзив на позов.

25.03.2020 відповідач надіслав до суду клопотання № 74 від 25.03.2020, в якому просив судове засідання відкласти, визнати поважними причини неявки представника відповідача в судове засідання, посилаючись на встановлення на всій території України карантину.

26.03.2020 від позивача на адресу суду надійшла заява №004/178 від 23.03.2020 про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 3 500 698,30 грн., з них: 2 803 248,80 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки № 260318-01/1П від 26.03.2018 товар, 492 893,70 грн. пені, 89 622,60 грн. процентів річних, 114 933,20 грн. збитків, завданих інфляцією.

Фактично заява позивача про уточнення позовних вимог є заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Оскільки зменшення розміру позовних вимог це процесуальне право, передбачене п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, а відтак має місце нова ціна позову 3 500 698,30 грн. заборгованості, з якої й вирішується спір.

Крім цього, позивач подав клопотання №004/179 від 23.03.2020 про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням на території України карантину через спалах у світі коронавірусу.

Ухвалою від 01.04.2020 суд постановив підготовче засідання у справі № 903/144/20 відкласти, про дату та час наступного судового засідання повідомити учасників справи ухвалою суду після відміни карантинних заходів та скасування режиму надзвичайної ситуації.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року продовжено на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Відповідно до ч. 3 ст. 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника. При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

17.07.2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) (далі - Закон № 731-ІХ), яким п. 4 розділу Х Прикінцеві положення ГПК України викладено в новій редакції: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідно до ч. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Відкриваючи провадження у справі, суд встановлював відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Проте, відповідач не подав відзиву на позов.

Враховуючи набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також розумність строків розгляду справи, ухвалою від 27.07.2020 справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 12.08.2020; запропоновано відповідачу подати відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України та ч. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року у строк до 05.08.2020 року включно.

11.08.2020 відповідач надіслав до суду клопотання № 179 від 11.08.2020, в якому просив судове засідання відкласти, визнати поважними причини неявки представника відповідача в судове засідання, посилаючись на зайнятість уповноваженого представника у судовому засіданні Рожищенського районного суду.

Клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із зайнятістю уповноваженого представника товариства у судовому засіданні Рожищенського районного суду, залишено судом без задоволення, оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнавалась обов`язковою. Необхідність присутності в підготовчому засіданні представника відповідача відповідач не обгрунтував.

Крім цього, згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 24.01.2018, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В судовому засіданні 12.08.2020 представник позивача висловила думку про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Представник відповідача в судове засідання 12.08.2020 не з`явився. Факт належного повідомлення відповідача про судовий розгляд підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №948.

Ухвалами суду від 27.02.2020, 11.03.2020, 27.07.2020 суд пропонував відповідачу подати відзив на позов, встановлював йому відповідні строки. Однак, відповідач не подав до суду відзиву на позов, не надіслав клопотання про продовження строків на подачу відзиву.

Явка представників сторін, в тому числі відповідача, в судове засідання 12.08.2020 обов`язковою не визнавалась.

З урахуванням введення на території України карантинних заходів відповідно до постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СOVID-19 підготовчі судові засідання ухвалами суду від 11.03.2020, 01.04.2020 відкладалися, а відтак відповідач мав достатньо процесуального часу для реалізації своїх прав та обов`язків.

Ухвали суду від 27.02.2020, 11.03.2020, 01.04.2020 відповідач отримував, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №064, 168, 880.

Ухвалу суду від 27.07.2020 було отримано відповідачем 30.07.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №948.

Ухвалою суду від 12.08.2020 підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 02.09.2020.

25.08.2020 відповідач надіслав до суду клопотання №181 від 25.08.2020, в якому просив розгляд справи відкласти у зв`язку із зайнятістю його представника адвоката Міщук І.В. в судовому засіданні у Луцькому міськрайонному суді; просив визнати поважними причини неявки представника в судове засідання.

28.08.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю Пакко Холдинг на адресу суду надійшли відзив на позов та зустрічна позовна заява про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Беверідж Трейдінг Компані 51 156,32 грн. заборгованості за надані на підставі договору про надання послуг №260318-01/2п від 26.03.2018 послуги.

На обґрунтування позовних вимог, викладених у зустрічній позовній заяві, Товариство з обмеженою відповідальністю Пакко Холдинг посилався на те, що 26.03.2018 між ТзОВ Пакко Холдинг та ТзОВ Беверідж Трейдінг Компані було укладено договір про надання послуг №260318-01/2п, відповідно до умов якого у грудні 2018 ТзОВ Пакко Холдинг надало для ТзОВ Беверідж Трейдінг Компані послуги з проведення спеціальних заходів на загальну суму 51 156,32 грн. Проте, ТзОВ Беверідж Трейдінг Компані не оплатило вартість наданих послуг. Вважає, що обидва позови взаємопов`язані та мають розглядатися спільно.

Ухвалою від 01.09.2020 суд постановив на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічну позовну заяву з матеріалами на 13-ти арк., в т.ч. квитанцію №368 від 25.08.2020, повернути позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю Пакко Холдинг.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, залишив його без задоволення, оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнавалась обов`язковою.

Як зазначалося вище, 28.08.2020 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов.

Ухвалами суду від 27.02.2020, 11.03.2020, 27.07.2020 суд пропонував відповідачу подати відзив на позов, встановлював йому відповідні строки. Однак, відповідач не подав до суду відзиву на позов у встановлені строки, не надіслав клопотання про продовження строків на подачу відзиву.

Ухвали суду від 27.02.2020, 11.03.2020, 01.04.2020 відповідач отримував, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №064, 168, 880.

Ухвалу суду від 27.07.2020 було отримано відповідачем 30.07.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №948.

Із прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" №731-ІХ від 18.06.2020, який набрав чинності з 17.07.2020, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України (в редакції Закону України № 540-IX від 30 березня 2020), закінчилися після 20 днів після набрання чинності Законом №731-ІХ від 18.06.2020, тобто 05.08.2020.

Ухвалою суду від 27.07.2020 відповідачу було запропоновано подати відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України та ч. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року у строк до 05.08.2020 року включно; попереджено відповідача, що відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Впродовж 20 днів після набрання чинності Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 відповідач і не подав відзиву на позов, і не подав клопотання про продовження процесуального строку на його подачу.

Відповідно до ст. 207 Господарського процесуального кодексу України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

За таких обставин, коли відповідач на неодноразові пропозиції суду на стадії підготовчого провадження і впродовж 20 днів після набрання чинності Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 не подав відзиву на позов, і в зазначений строк не подав клопотання про продовження процесуального строку на його подачу, враховуючи те, що провадження у справі перебуває на стадії розгляду по суті, суд на підставі ч.2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України залишив без розгляду клопотання відповідача про приєднання до матеріалів справи відзиву на позов та врахування наведених у ньому заперечень, яке міститься у тексті відзиву, поданого 28.08.2020, та розглянув справу на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

Поважних причин, які перешкоджали відповідачу подати відзив на позов у строки, які встановлювалися ухвалами суду від 27.02.2020, 11.03.2020, 27.07.2020, відповідач суду не навів.

Статтею 194 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Відповідно до ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

В судове засідання 02.09.2020 представник відповідача не з`явився. Факт належного повідомлення сторін про розгляд справи підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення № 493.

В судовому засіданні 02.09.2020 представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

В судовому засіданні 02.09.2020 було оголошено перерву до 17.09.2020, відповідача повідомлено про дату і час наступного судового засідання ухвалою суду.

09.09.2020 від позивача надійшла відповідь №0026/178 від 07.09.2020 на відзив, в якому позивач просить прийняти відповідь на відзив та врахувати при вирішення спору по суті.

Оскільки суд на підставі ч.2 ст.207 ГПК України залишив без розгляду клопотання відповідача про прийняття відзиву на позов у зв?язку з пропуском строку для його подачі, не підлягає до задоволення клопотання позивача про прийняття відповіді на відзив та врахуванні його при вирішенні спору.

В судове засідання 17.09.2020 представник відповідача не з`явився. Факт належного повідомлення відповідача про розгляд справи підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 944.

В судовому засіданні 17.09.2020 представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Враховуючи те, що неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору, судом 17.09.2020 було вирішено спір за відсутності представника відповідача, зважаючи на те, що відповідач належним чином був повідомлений про судовий розгляд, за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з огляду на таке.

26.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Беверідж Трейдінг Компані як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю Пакко Холдинг як покупцем було укладено договір поставки №260318-01/1П, згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передавати товар у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобовязується приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Поставка товару здійснюється на підставі накладної (их) згідно замовлення покупця, яка (і) є невід?ємною частиною договору. Загальна вартість даного договору становить суму всіх накладних на відпуск товару, виписаних протягом терміну дії даного договору (п.п. 1.2., 1.3. договору).

Відповідно до п. 5.4. договору в редакції протоколу розбіжностей оплата за посталений товар здійснюється покупцем в українській національній валюті гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок протягом 75 календарних днів з дати поставки товару. Однак, у будь-якому випадку, прийнята та не повернута покупцем партія товару повинна бути оплачена не пізніше 75 днів з моменту її поставки покупцю.

Згідно з п. 9.1. договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання. Дія договору щоразу продовжується на один рік, якщо жодна із сторін не заявить письмово про його розірвання не пізніше, ніж за 5 днів до закінчення дії договору.

На виконання умов договору поставки №260318-01/1П від 26.03.2018 позивач за період з 27.09.2018 по 28.12.2018 передав відповідачу товар на загальну суму 2 803 248,80 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних (а.с. 16-250, т.1; а.с. 1-3, т. 2) та копіями товарно-транспортних накладних (а.с. 4-73, т. 2), які додані до матеріалів справи.

Як зазначено у видаткових накладних, доданих до позовної заяви, підставою передачі товару є договір №260318-01/1П від 26.03.2018, постачальником товару зазначено позивача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю Беверідж Трейдінг Компані.

Цих обставин відповідач під час розгляду справи не спростував, доказів, які б свідчили про те, що передача товару відбувалась на підставі іншого договору, а не договору поставки №260318-01/1П від 26.03.2018, та іншим постачальником не подав.

Видаткові накладні та товарно-транспортні накладні підписані представниками сторін та скріплені печатками товариств, є належними доказами на підтвердження факту передачі товару.

Проте, відповідач не оплатив отриманий товар.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за переданий товар на час розгляду справи становить 2 803 248,80 грн.

Доказів, які б спростовували заборгованість в розмірі 2 803 248,80 грн., або доказів її оплати, відповідач суду не надав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У зв`язку із неоплатою відповідачем вартості отриманого товару вимога позивача про стягнення з відповідача 2 803 248,80 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

У зв`язку із порушенням відповідачем строку оплати товару, визначеного договором поставки №260318-01/1П від 26.03.2018, позивач, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог (а.с.137 141, т.2), просить стягнути з відповідача 492 893,70 грн. пені, 89 622,60 грн. процентів річних, 114 933,20 грн. збитків, завданих інфляцією.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.2.1. договору в редакції протоколу розбіжностей за порушення термінів розрахунків, передбачених п. 5.4. даного договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час такого прострочення, від суми заборгованості за кожен день протермінування оплати.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач зобов?язання щодо своєчасної оплати отриманого товару у встановлений договором строк не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений позивачем та не спростований відповідачем.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

При цьому відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Таким чином, позовні вимоги заявлені поза межами строків позовної давності не підлягають задоволенню у зв`язку із спливом цього строку, що є підставою для відмови у задоволенні позову (частина 4 статті 267 ЦК України).

На вимоги про стягнення пені поширюється спеціальна позовна давність тривалістю в один рік (п.1 ч.ст.258 ЦК України).

У відповідності до частин 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву до суду позивач надіслав 20.02.2020.

Враховуючи приписи п.1 ч.ст.258 ЦК України та дату, коли позивач надіслав позовну заяву до суду - 20.02.2020, пеня в розмірі 404642,21 грн., яка нарахована позивачем за період початок розрахунку: «Дата початку розрахунку -12.12.2018», «Дата закінчення розрахунку 11.06.2019» (а.с.137, т.2) , кінець розрахунку «Дата початку розрахунку -19.02.2019», «Дата закінчення розрахунку 18.08.2019» (а.с.138, т.2), нарахована позивачем поза межами строку позовної давності.

Проте, позовна давність судом не застосовується, оскільки клопотання відповідача про приєднання до матеріалів справи відзиву на позов та врахування наведених у ньому заперечень, яке міститься у тексті відзиву, поданого 28.08.2020 (а.с.195-196, т.2), суд на підставі ч.2 ст.207 ГПК України залишив без розгляду.

З огляду на викладене, у зв?язку із порушенням відповідачем строку виконання зобов?язання з оплати вартості товару, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 492 893,70 грн. пені.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок процентів річних, збитків, завданих інфляцією, суд встановив, що розрахунок є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, стягненню з відповідача у зв?язку із порушенням строку виконання зобов?язання з оплати вартості переданого товару підлягає 89 622,60 грн. процентів річних за період з 12.12.2018 по 18.02.2020; 114 933,20 грн. збитків, завданих інфляцією, за період січень 2019 грудень 2019 (розрахунки а.с.139 141, т.2). .

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267, 526, 599, 610, 611, 612, 625, 655, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 216, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Пакко Холдинг (43005, Волинська область, м.Луцьк, вул. Клима Савура, 21а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Беверідж Трейдінг Компані (Київська область, м.Вишневе, вул. Київська, 6-В, ) 3 500 698 грн. 30 коп., з них: 2 803 248 грн. 80 коп. заборгованості, 492 893 грн. 70 коп. пені, 89 622 грн. 60 коп. процентів річних, 114 933 грн. 20 коп. збитків, завданих інфляцією, 52 628 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено: 25.09.2020.

Суддя І. О. Якушева