УХВАЛА

17 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/6067/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Катеринчук Л.Й.

учасники справи:

позивач - Приватне підприємство "Дубекспо",

відповідач - Державна казначейська служба України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної казначейської служби України

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 29.07.2020

у складі колегії суддів: Майданевича А.Г. (головуючий), Суліма В.В., Гаврилюка О.М.

у справі №910/6067/19

за позовом Приватного підприємства "Дубекспо"

до Державної казначейської служби України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про стягнення 13 659, 62 грн.

ВСТАНОВИВ:

22.08.2020 поштовим відправленням Державна казначейська служба України звернулася безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою від 22.08.2020 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2020 у справі №910/6067/19 в порядку статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та клопотала про поновлення строку на касаційне оскарження.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/6067/19 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Пєскова В.Г., Погребняка В.Я., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2020.

Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України, до скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається з прохальної частини касаційної скарги Державної казначейської служби України, предметом касаційного оскраження у справі №910/6067/19 відповідачем визначено постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2020, якою скасовано частково рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 про відмову в позові та прийнято у справі №910/6067/19 нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача пеню на суму 1 639,15 грн. та стягнення з Державної казначейської служби України в дохід Державного бюджету України судовий збір за розгляд позовної заяви на суму 230,52 грн. та за розгляд апеляційної скарги на суму 345,78 грн.

Правові засади справляння судового збору, розміри ставок судового збору та порядок його сплати визначені Законом України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення відповідача з касаційною скаргою 22.08.2020), ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (станом на момент звернення позивача з позовом у травні 2019 року), ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складала 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2019 - 1 921 грн.

Зважаючи на те, що сума судового збору (204,89 грн.), визначена як 1,5% від ціни позову в розмірі 13 659, 62 грн., становить менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2019 календарного року (1921 грн.), то при зверненні позивача до господарського суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача пені на суму 13 659, 62 грн. підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1921 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення відповідача із касаційною скаргою 22.08.2020), якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Відтак, оскаржуючи до Верховного Суду у серпні 2020 року постанову апеляційного суду 29.07.2020 у справі №910/6067/19 про стягнення з Державного бюджету України через відповідача - Державну казначейську службу України пені на суму 1 639, 15 грн., скаржнику належало сплатити судовий збір у розмірі 3 842 грн. (1 921 * 200%), тобто вирахуваний із ставки судового збору, що підлягала до сплати позивачем за подання позовної заяви в цій частині позовних вимог.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за певних умов. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Питання про відстрочення (розстрочення) судом сплати судового збору чи звільнення від його сплати вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Така правова позиція узгоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 18.12.2018 у справі №908/4538/15 та в ухвалах від 15.01.2019 у справі №903/182/15 та від 25.03.2019 у справі №904/3994/18.

Отже, відстрочення (розстрочення) або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із касаційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Верховний Суд зазначає, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду… Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги Державної казначейської служби України, скаржником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, водночас, у пункті 7 прохальної частини касаційної скарги заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги до розгляду касаційної скарги по суті. Зазначене клопотання заявлено без обґрунтування підстав для відстрочення сплати судового збору, що не відповідає вимогам частини третьої статті 13 ГПК України щодо обов`язку сторони у справі довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про відстрочення сплати судового збору до розгляду касаційної скарги касаційним судом.

Водночас, Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини перебування скаржника у тяжкому фінансовому стані чи відсутність у заявника касаційної скарги коштів для сплати судового збору за її подання на момент звернення із касаційною скаргою, не можуть вважатися безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору при зверненні до суду касаційної інстанції.

З огляду на таке, Верховний Суд відмовляє скаржнику у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2020 у справі №910/6067/19.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України вбачається, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною п`ятою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини сьомої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У пункті 1 частини першої статті 163 ГПК України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 установлено у розмірі 2 102 грн.

Предметом позову у справі №910/6067/19 є стягнення з Державної казначейської служби на користь Приватного підприємства "Дубекспо" пені на суму 13 659, 62 грн. у зв`язку з протермінуванням бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, що становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2020 рік - 210 200 грн. (2 102 грн. * 100). Отже, в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України справа №910/6067/19 відноситься до малозначних справ.

Суд звертає увагу скаржника на те, що в силу вимог пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, відкриття касаційного провадження з перегляду судових рішень у малозначних справах (зокрема, у справах з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), залежить виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики чи наявності у справи значного суспільного інтересу або виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Разом з тим, відповідачем у касаційній скарзі не наведено обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України та є підставою для перегляду в касаційному порядку прийнятої по суті спору у справі №910/6067/19 постанови апеляційного суду від 29.07.2020.

Отже, подана Державною казначейською службою України касаційна скарга від 22.08.2020 не відповідає вимогам статті 290 ГПК України щодо її форми та змісту.

Виходячи з положень частин другої, п`ятої статті 292 та статті 174 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

З огляду на таке, касаційна скарга Державної казначейської служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2020 у справі №910/6067/19 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої нею касаційної скарги.

Згідно з частиною четвертої статті 174 та частиною другою статті 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 8 Закону України "Про судовий збір", статтями 174, 234, 287, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Державній казначейській службі України у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2020 у справі №910/6067/19.

2. Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2020 у справі №910/6067/19 залишити без руху.

3. Надати Державній казначейській службі України строк на усунення недоліків касаційної скарги до 05 жовтня 2020 року.

4. Роз`яснити Державній казначейській службі України, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду Катеринчук Л.Й.