ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2020р. Справа № 904/964/20
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Армаліт», м. Дніпро

До: Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», м. Жовті Води

Про: стягнення 814 793,60 грн.

та

За зустрічним позовом: Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», м. Жовті Води

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Армаліт», м. Дніпро

Про: стягнення 525 796, 31 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Секретар судового засідання Броян А.Р.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від ТОВ «Армаліт»: не з`явився;

Від ДП «Східний ГЗК»: Левченко І.А. (адвокат)

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Армаліт» (позивач) звернувся до суду з позовом до ДП «Східний ГЗК» (відповідач) про стягнення 814 793, 60 грн. ( в т.ч.: 732 990, 00 грн. - основна заборгованість; 59 331,66 грн. - пеня; 10 529, 90 грн. - інфляційні втрати та 11 941, 50 грн. - 3% річних) заборгованості, що виникла внаслідок не виконання відповідачем своїх обов`язків з оплати поставленого позивачем товару за договором №356/13/77Е про закупівлю товарів від 15.04.19р. ( укладеним між сторонами). Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача 23 521, 90 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 24.02.20р. було відкрито провадження у справі №904/964/20 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними в матеріалах справи документами.

23.03.20р. до канцелярії суду від ДП «Східний ГЗК» проти задоволення позовних вимог заперечувало ; разом з відзивом на позов подано зустрічний позов до ТОВ «Армаліт» про стягнення 525 796, 31 грн. ( в т.ч.: 259 183, 31 грн. - пеня та 266 598, 00 грн. - штраф) штрафних санкцій за порушення строків поставки товару за договором №356/13/77Е про закупівлю товарів від 15.04.19р. ( укладеним між сторонами). Зустрічний позов обґрунтований посиланням на наступне: відповідно до п.5.1. договору №356/13/77Е про закупівлю товарів від 15.04.19р. поставка товару здійснюється партіями; обсяг кожної партії уточнюється у заявках; термін поставки кожної партії товарів - протягом 45-ти календарних днів після отримання заявки; заявка може направлятися постачальнику за допомогою електронних засобів зв`язку (факс, електрона пошта, тощо) з наступним направленням документів. Згідно п.4.2. договору покупець здійснює оплату отриманої партії товару по факту його поставки протягом 60-ти календарних днів. За твердженням ДП «Східний ГЗК» , на виконання вищезазначених вимог 24.04.19р. за вих.№13-07/1369 ним на електронну адресу ТОВ «Армаліт» була направлена відповідна заявка , в якій було зазначено строк поставки - до 08.06.19р. Однак ТОВ «Армаліт» в порушення строків , наведених у заявці, здійснив поставку товару ( за видатковими накладними від 03.07.19р. №20 , від 12.07.19р. №21, від 23.07.19р. №26 та від 31.07.19р. №27 ) на загальну суму 1 332 990, 00 грн. з прострочкою терміну поставки; у зв`язку з чим ДП «Східний ГЗК» відповідно до п.7.2. договору нарахував ТОВ «Армаліт» пеню та штраф.

Ухвалою суду від 24.03.20р. відкрито провадження за зустрічним позовом та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом по справі №904/964/20.

ДП «Східний ГЗК» у відзиві на первісний позов проти задоволення позовних вимог заперечувало, зазначаючи, що нарахування пені є необґрунтованим, оскільки умовами договору не передбачено її розмір та порядок нарахування. Також заперечував проти стягнення 3% річних, інфляційних втрат та надав власний контррозрахунок, згідно з яким 3% річних складає - 1 093, 27 грн. , інфляційні втрати - 9, 75 грн. Окрім того - заперечував проти стягнення з нього на користь ТОВ «Армаліт» 23 521, 90 грн. - витрат на професійну правничу допомогу, оскільки він є не співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Ухвалою суду від 24.03.20р. здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 14.04.20р.

ТОВ «Армаліт» у відзиві на зустрічну позовну заяву заперечував проти її задоволення, зазначаючи (поміж-іншим), що станом на час подачі зустрічної позовної заяви ТОВ «Армаліт» не отримувало від ДП «Східний ГЗК» належним чином оформлену заявку від 24.04.19р. за вих.№13-07/1369 на поставку товару за договором, так як її не було підписано електронним цифровим підписом відповідно до положень ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг». Враховуючи ту обставину, що створення цього електронного документу не було завершено ДП «Східний ГЗК», то перевірити цілісність такого документу неможливо (оскільки лише накладанням електронного підпису завершується створення електронного документу, відповідно до приписів ст.6 ЗУ «Про електроні документи та електронний документообіг».). Враховуючи вищезазначене, ТОВ «Армаліт» вважає , що воно не порушувало строків поставки товару за договором.

ДП «Східний ГЗК» у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву заперечував проти обставин , викладених у відзиві , зазначаючи (поміж-іншим), що відповідно до ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис не є єдиним засобом ідентифікації автора електронного документу; а тому направлена електронною поштою заявка на поставку товару є належним доказом її отримання ТОВ «Армаліт» (оскільки сторони погодили такий порядок надсилання заявки в п.5.1. договору).

ТОВ «Армаліт» у запереченнях на відповідь на зустрічну позовну заяву зазначає, що витяг з електронної пошти не підтверджує ані факт надіслання позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) заявки саме за договором , а ні факт отримання заявки за договором. Окрім того, посилається на правову позицію Верховного суду від 28.12.19р. у справі №922/788/19.

По справі було оголошено перерву з 25.06.20р. по 09.07.20р.

11.09.20р. на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення по первісному позову ДП «Східний ГЗК» стосовно стягнення та нарахування основного боргу у сумі 732 990,00 грн., в яких вказано , що п/д від 17.07.20р. №11824 - в сумі 50 000,00 грн. , п/д від 24.07.20р. №12244- в сумі 70 000,00 грн., п/д від 17.08.20р. №13676 -в сумі 50 000,00 грн., п/д від 20.08.20р. №14065 -в сумі 50 000,00 грн., відповідач частково сплатив заборгованість, залишок якої складає 512 990,00 грн.

Заслухавши пояснення представника ДП «Східний ГЗК» , дослідивши матеріали справи, господарський суд ,-

ВСТАНОВИВ :

15.04.19р. між ДП «Східний ГЗК» (покупець) та ТОВ «Армаліт» (постачальник) укладено договір №356/13/77Е , відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари, зазначені в п.1.2. договору, а покупець прийняти і оплатити такі товари (п.1.1 договору).

Згідно п.1.2. договору постачальник зобов`язується поставити чавунні вироби , код 4447 (Чавунні вироби: коліно, котушка, перехід, трійник) за найменуванням , кількістю та ціною відповідно до Специфікації №1, яка є невід`ємною частино договору.

В п.3.1. договору сторони погодили , що сума (ціна) договору відповідно до специфікації №1 становить 1 332 990, 00 грн., у тому числі податок на додану вартість 20% - 222 165, 00 грн.

Відповідно до п.4.1. договору : товари, які поставляються відповідно до цього договору, сплачується покупцем за погодженими цінами в національній валюті України. Покупець здійснює оплату отриманої партії товарів по факту їх поставки протягом 60-ти календарних днів. (п.4.2. договору).

Згідно п.5.1. договору поставка товарів здійснюється партіями; обсяг кожної партії уточняється у заявках; термін поставки кожної партії товарів протягом 45-ти календарних днів після отримання заявки; заявка може направлятися постачальнику за допомогою електронних засобів зв`язку (факс, електрона пошта, тощо ) з наступним направленням оригіналів.

Поставка товарів здійснюється на умовах DDP (склад СКЦ, вул. Об`їзна, 9, м. Жовті Води, Дніпропетровська область) відповідно до ІНКОТЕРМС 2010. (п.5.2. договору). Датою поставки товарів та переходу права власності на товари може буде вважатися дата фактичної поставки товарів на склад покупця (п.5.4. договору).

Відповідно до п.6.1.1. договору покупець зобов`язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари. Згідно п.6.3.1. договору постачальник зобов`язався забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором.

Згідно п. 7.2. договору : у разі затримки поставки товару у строки, передбачені цим договором, покупець має право на стягнення з постачальника штрафу у розмірі 20% від суми непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару та пені у розмірі 0, 5% відсотка від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару за кожен день прострочення .

Відповідно до п.7.4. договору : за порушення строків оплати за поставлений товар, передбачених договором, покупець сплачує постачальнику штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст.231 ГК України.

Згідно п.11.1. договору він набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.19р., але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. (т.1, а.с.12.-14).

В специфікації №1 до договору від 15.04.19р. сторони погодили, найменування, кількість та ціну товару, яка склала 1 332 990, 00 грн. ( в т.ч. ПДВ - 222 165, 00 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивачем було поставлено позивачу товар на загальну суму 1 332 990, 00 грн., відповідно до наступних видаткових накладних: №20 від 03.07.19р. - на суму 303 480, 00 грн.; №21 від 12.07.19р. - на суму 267 544, 01 грн.; №26 від 23.07.19р. -на суму 486 879, 98 грн. та №27 від 31.07.19р. - на суму 275 086, 01 грн. (а.с.15-18). Одночасно , з наданих позивачем доказів вбачається, що станом на час звернення з цим позовом до суду відповідачем за первісним позовом було частково сплачено вартість поставленого позивачем товару лише на суму 600 000, 00 грн., а саме: згідно платіжного доручення від 02.08.19р. №13742 сплачено 200 000, 00 грн., згідно платіжного доручення №23166 від 13.12.19р. сплачено 150 000, 00 грн., згідно платіжного доручення №23711 від 24.12.19р. сплачено 28 975, 99 грн. , згідно платіжного доручення №13350 від 24.12.19р. сплачено 117 544, 01 грн. та згідно платіжного доручення сплачено 103 480, 00 грн. (а.с.19-23).

Враховуючи вищезазначене, у відповідача за первісним позовом (згідно наданого позивачем розрахунку) рахувалась заборгованість за поставлений товар в розмірі 732 990, 00 грн. Окрім того, позивач за первісним позовом посилаючись на приписи п.7.4. договору та ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу: 59 331,66 грн. - пені; 10 529, 90 грн. - інфляційних втрат та 11 941, 50 грн. - 3% річних. (а.с.24-27).

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрата та 3% річних , порушень такого нарахування не виявлено, а тому контррозрахунок відповідача за первісним позовом суд оцінює критично.

В той же час, суд погоджується із запереченнями відповідача за первісним позовом стосовно безпідставності нарахування позивачем за первісним позовом пені в розмірі 59 331,66 грн. (оскільки договором не встановлено розміру штрафних санкцій; законодавство України не визначає розміру пені, який підлягає стягненню із суб`єкта господарських правовідносин за порушення ним господарського зобов`язання, у випадку, якщо це питання договором не регулюється). Враховуючи вищезазначене, в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.

Окрім того, суд критично оцінює твердження відповідача за первісним позовом, що після відкриття провадження у справі ним було погашено частину основної заборгованості перед позивачем за первісним позовом (оскільки відповідачем за первісним позовом не було надано належних доказів на підтвердження здійснення часткового погашення заборгованості).

Стосовно зустрічного позову ДП «Східний ГЗК» до ТОВ «Армаліт» про стягнення 525 796, 31 грн. ( в т.ч.: 259 183, 31 грн. - пеня та 266 598, 00 грн. - штраф) штрафних санкцій за порушення строків поставки товару за договором №356/13/77Е про закупівлю товарів від 15.04.19р.

З матеріалів справи вбачається, що 24.04.19р. ДП «Східний ГЗК» було сформовано електронну заявку №13-07/1369 від 24.04.19р. , в якій покупець пропонував ТОВ «Армаліт» здійснити поставку товару згідно переліку у цій заявці та згідно умов договору №356/13/77Е від 15.04.19р. (т.1, а.с.64) На підтвердження надсилання цієї заявки на електронну адресу ТОВ «Армаліт» відповідач надав роздруківку електронного повідомлення від 24.04.19р. (а.с.65).

Відповідно до ч. 3 ст. 5 ГК України суб`єкти господарювання, інші учасники відносин у сфері господарювання мають здійснювати свою діяльність у межах встановленого господарського правопорядку, додержуючись визначених законодавством вимог.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем не укладено договору про застосування електронного документообігу, а ДП «Східний ГЗК» надсилав на адресу ТОВ «Армаліт» заявку №13-07/1369 від 24.04.19р. на поставку товару без дотримання вимог стосовно наявності обов`язкових реквізитів електронного документу та без завірення його своїм електронним підписом. Отже, наданий відповідачем скрін-шот листа (заявки) не є належним письмовим електронним доказом.

Суд зауважує, що умови та строки поставки відповідачем товару були узгоджені сторонами під час укладання договору №356/13/77Е про закупівлю товарів від 15.04.19р., тому посилання відповідача за первісним позовом на направлення на адресу позивача за первісним позовом електронного листа (заявки) є необґрунтованими.

Окрім того, суд вважає зазначити, що роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа. (Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у свої постанові від 28.12.19р. у справі №922/788/19.). Крім того , відповідач не надав і доказів надсилання на адресу позивача відповідно до умов п.5.1. договору оригіналу вищезазначеної заявки .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про те , що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення позивачем строків поставки товару відповідно до умов договору , а відтак , зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні яких слід відмовити.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін ( ст.712 ЦК України ). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст.655 ЦК України ). У відповідності із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.(ст.525 ЦК України).

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи та приписи чинного законодавства України , суд дійшов до висновків про те , що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача за первісним позовом 732 990, 00 грн. - основної заборгованості за поставлений товар; 10 529, 90 грн. - інфляційних втрати та 11 941, 50 грн. - 3% річних. В задоволенні іншої частини первісних позовних вимог ( стосовно стягнення пені ) слід відмовити . Одночасно , з тих же підстав суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Окрім того, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат в розмірі 23 521,90 грн. на послуги адвоката , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути не співрозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Позивачем за первісним позовом в обґрунтування понесення ним витрат на оплату послуг адвоката надано угоду №1093 на надання юридичних послуг від 17.05.18р. , довіреність від 26.06.19р. на ім`я гр. Дрозда Р.Ю. , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Дрозда Р.Ю., (т.1, а.с.31-32, 32, 33, 34 ).

Враховуючи вищезазначене, часткове задоволення первісних позовних вимог, судом здійснено перерахунок розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, який склали 21 809, 66 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 74, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Первісні позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача - Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (52210, м. Жовті Води, вул. Горького, буд.2; ) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Армаліт» (49018, м. Дніпро, провул. Парусний, буд.9, кв.120; ): 732 990, 00 грн. - заборгованості за договором ; 10 529, 90 грн. - інфляційних втрат; 11 941, 50 грн. - 3% річних; 11 331, 92 грн. - витрат на сплату судового збору та 21 809, 66 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. В задоволенні іншої частини первісних позовних вимог - відмовити, судові витрати в цій частині покласти на позивача за первісним позовом.

4. Відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі , судові витрати покласти на позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Повне рішення складено 24.09.20р.

Суддя О.Ю.Васильєв