ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"21" вересня 2020 р. Cправа № 902/916/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Тварковський А.А., розглянувши матеріали

за позовом: Козятинської міської ради (вул. Героїв Майдану, буд.24, місто Козятин, Вінницька область, 22100)

до: Козятинської районної ради (вул. Центральна, буд.96, село Козятин, Козятинський район, Вінницька область, 22109)

про визнання рішення недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Козятинською міською радою подано позов до Козятинської районної ради про визнання протиправним та скасування рішення 36 сесії Козятинської районної ради 7 скликання "Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації спільної комунальної власності територіальних громад Козятинського району, що підлягають приватизації в 2020 році" №09-36-07 від 31.07.2020 в частині включення до об`єктів малої приватизації - Будівлі районного будинку культури з прибудовами та будівлі гаража за адресою: вул. Героїв Майдану (вул. Леніна), 19/12, м. Козятин, Вінницька область.

В обгрунтування заявленого позову Козятинська міська рада зазначає, що у її розпорядженні перебуває земельна ділянка за місцезнаходженням: вул. Героїв Майдану (вул. Леніна),19/12, м. Козятин, Вінницька область, на якій розташована будівля районного будинку культури з прибудовами та будівлі гаража (Будівля РБК), балансоутримувачем якої є Відділ культури, молоді та спорту Козятинської районної державної адміністрації.

Як стверджує позивач, у 2018 році після оприлюднення законопроекту про децентралізацію та ліквідацію, у т.ч. Козятинської районної ради, - Будівлю РБК було закрито та захаращено.

Разом з тим 31.07.2020 на 36 сесії Козятинської районної ради 7 скликання прийнято спірне рішення, яким Будівлі районного будинку культури з прибудовами та будівлі гаража за адресою: вул. Героїв Майдану (вул. Леніна), 19/12, м. Козятин, Вінницька область було включено до об`єктів малої приватизації. При цьому позивач вказує, що Будівля РБК має місцеве культурне значення для Козятинської територіальної громади, дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівлею РБК Козятинської міська рада не надавала, а відповідачем здійснюється виготовлення технічної документації для приватизації спірного об`єкту, враховуючи інформацію, розміщену на сайті "Прозорро".

З огляду на викладене, позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, внаслідок чого Козятинська міська рада звернулася із даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 21.09.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/916/20 у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Разом з тим у позовній заяві Калинівською міською радою викладено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на Будівлю районного будинку культури з прибудовами та будівлі гаража, що розташовані за адресою: вул. Героїв Майдану (вул. Леніна), 19/12, м. Козятин, Вінницька область до вирішення справи по суті.

Дослідивши вказане клопотання, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно із п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011 особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити, зокрема, вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави, тощо (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 910/7141/13 та від 25.02.2019 у справі № 922/2673/18). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.ст. 76-78 ГПК України).

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заявником не наведено обґрунтованих мотивів та доказів, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

Посилання заявника на те, що за час розгляду справи в суді спірне рішення Козятинської районної ради буде виконане, що унеможливить виконання рішення господарського суду у разі задоволення позову, не є правовою підставою для висновку суду, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений заявником, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Окрім того, замовлення Відділом культури, молоді та спорту Козятинської районної державної адміністрації (який, як зазначає позивач, є балансоутримувачем Будівлі РБК) виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель закладів культурно-просвітницького обслуговування, розташованої за адресою: м. Козятин, вул. Героїв Майдану, 19/12 Вінницької області, не може беззаперечно свідчити про намір відчужити такий об`єкт, а є лише дією, спрямованою на виготовлення правовстановлюючого документу на відповідну земельну ділянку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відхиляючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні клопотання Козятинської міської ради, викладеному у позовній заяві по справі №902/916/20, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на Будівлю районного будинку культури з прибудовами та будівлі гаража, що розташовані за адресою: вул. Героїв Майдану (вул. Леніна), 19/12, м. Козятин, Вінницька область до вирішення справи по суті відмовити.

2. Згідно зі ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами ч.8 ст.140, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Копію ухвали надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дата складання повного тексту ухвали 21.09.2020.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Героїв Майдану, буд.24, місто Козятин, Вінницька область, 22100;

3 - відповідачу - вул. Центральна, буд.96, село Козятин, Козятинський район, Вінницька область, 22109.