СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2020 р. Справа № 922/644/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Пелипенко Н.М., суддя Радіонова О.О.

секретар судового засідання Полупан Ю.В.

за участю представників:

позивача Калашник А.Б., довіреність №300-122/01-34 від 22.07.2020,

відповідача Болгова О.М., довіреність №б/н від 16.06.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Здравофарм (вх. №1801Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 23.06.2020 у справі №922/644/20 (суддя Жиляєв Є.М., повний текст рішення підписано 02.07.2020)

за позовом Антимонопольного комітету України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Здравофарм, с. Сороківка Харківської області

про стягнення 85.500,00 грн та зобов`язання виконати рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 до Господарського суду Харківської області подано позов Антимонопольного комітету України (позивач по справі) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Здравофарм" (відповідач по справі) про стягнення пені у розмірі 85.500,00 грн. та зобов`язання ТОВ "Здравофарм" виконати п.2 резолютивної частини рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.05.2018 №4-р/тк, а саме: припинити порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, зазначене в п.1 резолютивної частини рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.05.2018 № 4-р/тк, шляхом припинення використання позначення "БІЛЕ ВУГІЛЛЯ-ЗДРАВОФАРМ", яке є схожим на знак для товарів та послуг "Біле Вугілля", під час здійснення господарської діяльності.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.06.2020 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Здравофарм" (62430, Харківська обл., сел. Сороківка, вул. Успенська, буд. 6, ідентифікаційний код 36458995) в дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: УК у Солом`янському районі міста Києва, , банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100) - пеню у розмірі 85.500,00 грн. Зобов`язано ТОВ "Здравофарм" (62430, Харківська обл., сел. Сороківка, вул. Успенська, буд. 6, ідентифікаційний код 36458995) виконати п.2 резолютивної частини рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.05.2018 №4-р/тк, а саме: припинити порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, зазначене в п.1 резолютивної частини рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.05.2018 №4-р/тк, шляхом припинення використання позначення БІЛЕ ВУГІЛЛЯ-ЗДРАВОФАРМ, яке є схожим на знак для товарів та послуг Біле Вугілля, під час здійснення господарської діяльності. Стягнуто з ТОВ "Здравофарм" (62430, Харківська обл., сел. Сороківка, вул. Успенська, буд. 6, ідентифікаційний код 36458995) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ідентифікаційний код 00032767) 4.204,00 грн судового збору.

Відповідач, ТОВ Здравофарм, з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та винести нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник посилається на те, що на його думку, приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, помилково визнав встановленими обставини справи. Неправильне застосування норм права полягає у тому, що суд невірно застосував абз. 3 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідно до якої період з дня оскарження (відкриття провадження по справі) мав зупинитись. Тобто, за твердженням відповідача, судом невірно було визначено період (кількість днів) при розрахунку пені. Крім того, апелянт зазначає, що на його думку нарахування пені за період розгляду справи у судах взагалі не є справедливим і право оскаржити рішення державного органу не повинно «наказуватись» нарахуванням штрафу.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2020 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Барбашова С.В., Пелипенко Н.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.07.2020 апеляційну скаргу ТОВ Здравофарм було залишено без руху через відсутність доказів сплати судового збору у необхідному розмірі.

17.08.2020 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшло від ТОВ Здравофарм платіжне доручення №2412 від 14.08.2020.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Здравофарм» та призначено її до розгляду на 17.09.2020.

03.09.2020 на адресу Східного апеляційного господарського суду від апелянта ТОВ «Здравофарм» надійшла заява (вх.№8269), в якій останній просить врахувати листування між сторонами з приводу виконання вимоги позивача щодо зобов`язання ТОВ «Здравофарм» виконати п. 2 резолютивної частини рішення тимчасової адміністративної колегії АМК України від 23.05.2018 №4-р/тк.

Позивач, Антимонопольний комітет України, надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№8654 від 14.09.2020) в якому просить апеляційну скаргу ТОВ «Здравофарм» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 23.06.2020 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, винесене без порушень норм матеріального та процесуального права за результатом всебічного та повного з`ясування обставин справи.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції,

23.05.2018 Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України прийнято рішення №4-р/т, яким:

- визнано, що ТОВ "Здравофарм" вчинило порушення, передбачене статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді неправомірного використання позначення БІЛЕ ВУГІЛЛЯ-ЗДРАВОФАРМ без дозволу (згоди) ТОВ "Омніфарма Київ", схожого на знак для товарів та послуг Біле Вугілля, яке раніше почало використовувати ТОВ "Омніфарма Київ" у своїй господарській діяльності, що може призвести до змішування діяльності ТОВ "Здравофарм" із діяльністю ТОВ "Омніфарма Київ";

- зобов`язано ТОВ «Здравофарм» припинити порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, зазначене в пукті 1 резолютивної частини цього рішення, шляхом припинення використання позначення БІЛЕ ВУГІЛЛЯ- ЗДРАВОФАРМ, яке є схожим на знак для товарів та послуг Біле Вугілля, під час здійснення господарської діяльності.

За зазначені порушення накладено на ТОВ «Здравофарм» штраф у розмірі 100.000,00 грн. Визначено, що штраф підлягає сплаті у двохмісячний строк з дня одержання рішення. Повідомлено, що суб`єкт господарювання протягом п`яти днів з дня сплати штрафу зобов`язаний надіслати до Антимонопольного комітету України документи, що підтверджують сплату штрафу.

Копія зазначеного рішення 01.06.2018 була вручена під розписку уповноваженому представнику ТОВ "Здравофарм" - Вардась Д.О. разом із супровідним листом Комітету від 30.05.2018 за вих. №127-26/09-6526, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, двомісячний строк для сплати штрафу, накладеного рішенням, закінчився 01.08.2018.

Відповідач, не погоджуючись із рішенням позивача, скористався правом судового оскарження акту антимонопольного комітету.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2018 відкрито провадження у справі №910/9784/18 за позовом ТОВ Здравофарм до Комітету про визнання недійсним рішення №4-р/тк, а 20.12.2018 - рішенням Господарського суду міста Києва в задоволенні позову ТОВ "Здравофарм" відмовлено.

При апеляційному перегляді справи №910/9784/18, 11.02.2019 - ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Здравофарм" на зазначене рішення Господарського суду міста Києва, а 06.06.2019 - постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Здравофарм" залишено без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 - залишено без змін.

До касаційної інстанції рішення №4-р/тк у визначений чинним законодавством строк не оскаржувалось, отже, є чинним та відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції та ст.22 Закону України Про Антимонопольний комітет України є обов`язковим до виконання.

12.06.2019 відповідач виконав приписи рішення №4-р/тк та сплатив штраф у розмірі 100.000,00 грн до державного бюджету, про що свідчить копія відповідного платіжного доручення №273, але після закінчення двомісячного строку

За прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням №4-р/тк, позивач надіслав відповідачу претензію від 15.10.2019 за вих.№300-20.3/01-13204 про необхідність сплатити пеню.

Звертаючись до суду першої інстанції за захистом своїх прав, позивач зазначив, що станом на момент подання відповідного позову від відповідача документів, що підтверджують сплату пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням №4-р/тк, та виконання зобов`язання резолютивної частини рішення №4-р/тк позивач так і не отримав.

Господарський суд, задовольняючи позовні вимоги Антимонопольного комітету України про стягнення з підприємства відповідача суми пені та виконання резолютивної частини рішення, зазначив, що рішення Тимчасової колегії Антимонопольного комітету України є чинним і відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та ст.22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" - обов`язковим до виконання. При цьому, нарахування суми пені здійснено позивачем вірно та у відповідності до норм чинного законодавства.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами 1, 6 статті 40 Господарського кодексу України державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюються Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень, визначених законом. Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у встановленому законом порядку розглядають справи про недобросовісну конкуренцію та інші справи щодо порушення антимонопольно-конкурентного законодавства, передбачені законом.

Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Антимонопольний комітет України і його територіальні відділення становлять систему органів Антимонопольного комітету України, яку очолює Голова Комітету. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України приймається від імені територіального відділення Антимонопольного комітету України (ст.ст. 1, 6, 121 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до частини 5, 7, 8 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу, відповідного рішення (постанови) господарського суду. У разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку. Протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

В ході розгляду апеляційної скарги, колегією суддів встановлено, що рішення №4-р/тк отримано відповідачем 01.06.2018, отже строк сплати штрафу закінчився 01.08.2018.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ст.60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення №4-р/тк оскаржене відповідачем в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2018 відкрито провадження у справі №910/9784/18, а 20.12.2018 - рішенням Господарського суду міста Києва в задоволенні позову ТОВ "Здравофарм" відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Здравофарм" на зазначене рішення Господарського суду міста Києва, а 06.06.2019 - постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Здравофарм" залишено без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва - залишено без змін.

Штраф в сумі 100.000,00 грн, присуджений до стягнення, сплачено лише 12.06.2019.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача 85.500,00 грн. пені, позивач врахував, що нарахування пені зупинялось з 26.07.2018 до 20.12.2018 (розгляд справи №910/9784/18 господарським судом першої інстанції) та з 11.02.2019 до 06.06.2019 (розгляд справи №910/9784/18 судом апеляційної інстанції).

При здійсненні розрахунку пені позивач не перевищив встановленого частиною 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" гранично допустимого розміру пені.

Таким чином, враховуючи періоди судового розгляду справи №910/9784/18, кількість днів прострочення сплати штрафу становить 57 днів, а сума пені становить 85 500,00 гривень.

З огляду на вищенаведене, перевіривши правильність нарахування позивачем суми пені, яка не перевищує суми штрафу, накладеного рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №4-р/тк від 23.05.2018, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача 85.000,00 грн пені.

Звертаючись з апеляційною скаргою відповідач стверджує про неправомірне нарахування позивачем пені, у проміжок часу, за яким відповідачу законодавчо надане право на захист своїх прав та інтересів в судовому порядку.

Суд, критично оцінює заперечення відповідача щодо строків нарахування пені, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк є присічним та не може бути відновлено.

Як було зазначено вище, відповідач скористався своїм правом та звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України.

Підстави та умови нарахування пені визначаються статтею 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», яка встановлює як обов`язковість пені в разі несплати штрафу, так і правила обчислення її розміру та строки нарахування.

Частиною 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що:

- за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України;

- нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Даною нормою передбачені випадки зупинення нарахування пені, а не встановленого частиною 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строку сплати штрафу.

Саме у застосуванні приписів статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати те, що абзацами третім - п`ятим частини п`ятої зазначеної статті Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Таким чином, законодавством України, а саме положеннями статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», не передбачено переривання чи зупинення двомісячного строку, відведеного для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України, а передбачено переривання строку для нарахування пені у зв`язку з оскарженням вищезазначеного рішення до господарського суду.

За змістом частини 1 і 4 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», особа щодо якої здійснено розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції має право оскаржити рішення органів Комітету повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення; порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органів Антимонопольного комітету України, прийнятого згідно з частиною 1 статті 48 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення Комітету на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення господарського суду.

З аналізу даної норми вбачається, що в ній йдеться саме про зупинення виконання рішення органу Комітету, що не має жодного стосунку до припинення чи зупинення нарахування пені, про які йдеться в частині 5 статті 56 згаданого Закону.

Як було зазначено вище, нарахування і стягнення пені, передбаченої частиною 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», здійснюється не на підставі і не на виконання рішення органу Комітету, а безпосередньо на підставі зазначеної норми Закону (ч. 5 статті 56) у зв`язку з простроченням сплати штрафу. Тому наведене положення частини 4 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у правовідносинах, пов`язаних із стягненням пені, не застосовується.

Абзацами третім-п`ятим статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення нарахування пені виключно на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/4585/19, від 22.01.2019 у справі №915/304/18, від 19.03.2019 у справі №904/3536/18, від 27.11.2018 у справі №910/4081/18, і колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від неї.

Накладений на Товариство штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства; вказані нарахування застосовані АМК на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції" та не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням зобов`язань у цивільних правовідносинах.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що Антимонопольним комітетом України вірно визначено період нарахування пені та здійснено її розрахунок.

Стосовно вимог про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Здравофарм" виконати п. 2 резолютивної частини рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.05.2018 №4-р/тк, то колегія суддів апеляційної інстанції також погоджується із виском суду першої інстанції про її задоволення з огляду на те, що як станом на день подання Комітетом позовної заяви так і станом на час розгляду судом першої інстанції документів, що підтверджують виконання відповідачем зобов`язання, встановленого пунктом 2 резолютивною, судам не надано.

З приводу заяви апелянта про врахування листування між сторонами та наданих ним наказів б/н від 10.11.2017 та 29.05.2018, колегія суддів апеляційної інстнації зазначає, що не бере їх до уваги з огляду на те, що вони не були направлені ТОВ «Здравофарм» ані Антимонопольному комітету України, ані суду першої інстанції. Інших доказів виконання ТОВ «Здравофарм» п. 2 резолютивної частини рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.05.2018 №4-р/тк апелянтом не надано.

Усі інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Харківської області від 23.06.2020 у справі №922/644/20.

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (Справа «Мала проти України», заява № 4436/07, рішення від 03.07.2014, пункт 49).

Підсумовуючи вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Здравофарм» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 23.06.2020 у справі №922/644/20 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22.09.2020

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.О. Радіонова