ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2020 р. Справа№ 911/1110/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Мельничук О.С.,

представники сторін:

від позивача - Литовка Ю.А.,

від відповідача - не з`явились,

розглядає апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Новалік Фарм"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.08.2020

про забезпечення доказів

у справі № 911/1110/20(суддя Кошик А.Ю.)

За позовом Co. BIOTEHNOS S.A.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новалік Фарм"

про стягнення 10 099 945,82 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Co. BIOTEHNOS S.A. звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новалік Фарм" про стягнення 10 099 945, 82 грн.

29.07.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Новалік Фарм" подало до Господарського суду Київської області заяву про забезпечення доказів шляхом:

- витребування наступних доказів по справі (викладених англійською мовою):

1.1. Авіаційна вантажна накладна №064-3032585 від 15.06.2017р.;

1.2. Авіаційна вантажна накладна №064-80232740 від 26.06.2017р.;

1.3. Замовлення від 07.06.2017 року №1/06/2017;

1.4. Підтвердження замовлення №2017101 від 08.06.2017р.;

1.5. Інвойс №0027 від 12.06.2017р.;

1.6. Замовлення від 04.07.2017 року №2/072017;

1.7. Підтвердження замовлення №2017102 від 05.07.2017р.;

1.8. Інвойс №0035 від 24.07.2017р.;

1.9. Пакувальні листи;

1.10. Сертифікат походження №3033 від 25.07.2017р.;

1.11. Митна декларація UA 125100/2017/314791/.

- зобов`язання позивача надати суду переклади з англійської мови на українську, виконані у відповідності до вимог чинного законодавства України, та засвідчені у встановленому порядку, таких доказів по справі:

2.1. Авіаційна вантажна накладна №064-3032585 від 15.06.2017р.;

2.2. Авіаційна вантажна накладна №064-80232740 від 26.06.2017р.;

2.3. Замовлення від 07.06.2017 року №1/06/2017;

2.4. Підтвердження замовлення №2017101 від 08.06.2017р.;

2.5. Інвойс №0027 від 12.06.2017р.;

2.6. Замовлення від 04.07.2017 року №2/072017;

2.7. Підтвердження замовлення №2017102 від 05.07.2017р.;

2.8. Інвойс №0035 від 24.07.2017р.;

2.9. Пакувальні листи;

2.10. Сертифікат походження №3033 від 25.07.2017р.;

2.11. Митна декларація UA 125100/2017/314791/.

Заява про забезпечення доказів обґрунтована тим, що додані до позову та подані позивачем докази не засвідчені належним чином, а також викладені на англійській мові, у зв`язку з чим у відповідача є сумніви в їх достовірності та сумніви щодо того, що вони дійсно підтверджують обставини, на які посилається позивач в своєму позові.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.08.2020 року заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Новалік Фарм" залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не обґрунтовано та не доведено існування загрози втрати засобу доказування та можливого ускладнення чи унеможливлення збирання доказів в подальшому.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Новалік Фарм" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 04.08.2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення доказів задовольнити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права. Зокрема доводи скаржника аналогічні доводам, які викладені в заяві про забезпечення доказів, а саме те, що надані позивачем докази - документи викладені на англійській мові, мають бути перекладені на українську мову та засвідчені нотаріусом у відповідності до порядку, оскільки з боку відповідача є сумніви в їх достовірності та сумніви щодо того, що вони дійсно підтверджують обставини, на які посилається позивач. Також скаржник зазначає, що у відповідача виникають сумніви щодо відповідності поданих позивачем копій документів, оскільки вони не засвідчені належним чином. Й наостанок скаржник зазначає, що оскільки місцевий господарський суд відмови у заяві про забезпечення доказів, то суд мав би виключити такі докази з числа доказів в порядку ч. 11, ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю "Новалік Фарм" на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.08.2020 року у справі №911/1110/20 та призначено розгляд справи на 23.09.2020 року.

21.09.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

23.09.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії вступної та резолютивної частини рішення у справі №911/1110/20 від 17.09.2020 року відповідно до якої позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

В судовому засіданні 23.09.2020 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Статтею 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до п.1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як було зазначено вище, 29.07.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Новалік Фарм" подало до Господарського суду Київської області заяву про забезпечення доказів шляхом:

- витребування наступних доказів по справі (викладених англійською мовою):

1.1. Авіаційна вантажна накладна №064-3032585 від 15.06.2017р.;

1.2. Авіаційна вантажна накладна №064-80232740 від 26.06.2017р.;

1.3. Замовлення від 07.06.2017 року №1/06/2017;

1.4. Підтвердження замовлення №2017101 від 08.06.2017р.;

1.5. Інвойс №0027 від 12.06.2017р.;

1.6. Замовлення від 04.07.2017 року №2/072017;

1.7. Підтвердження замовлення №2017102 від 05.07.2017р.;

1.8. Інвойс №0035 від 24.07.2017р.;

1.9. Пакувальні листи;

1.10. Сертифікат походження №3033 від 25.07.2017р.;

1.11. Митна декларація UA 125100/2017/314791/.

- зобов`язання позивача надати суду переклади з англійської мови на українську, виконані у відповідності до вимог чинного законодавства України, та засвідчені у встановленому порядку, таких доказів по справі:

2.1. Авіаційна вантажна накладна №064-3032585 від 15.06.2017р.;

2.2. Авіаційна вантажна накладна №064-80232740 від 26.06.2017р.;

2.3. Замовлення від 07.06.2017 року №1/06/2017;

2.4. Підтвердження замовлення №2017101 від 08.06.2017р.;

2.5. Інвойс №0027 від 12.06.2017р.;

2.6. Замовлення від 04.07.2017 року №2/072017;

2.7. Підтвердження замовлення №2017102 від 05.07.2017р.;

2.8. Інвойс №0035 від 24.07.2017р.;

2.9. Пакувальні листи;

2.10. Сертифікат походження №3033 від 25.07.2017р.;

2.11. Митна декларація UA 125100/2017/314791/.

Заява про забезпечення доказів обґрунтована тим, що додані до позову та подані позивачем докази не засвідчені належним чином, а також викладені на англійській мові, у зв`язку з чим у відповідача є сумніви в їх достовірності та сумніви щодо того, що вони дійсно підтверджують обставини, на які посилається позивач в своєму позові.

Місцевий господарський суд відмови у задоволенні заяви про забезпечення доказів з підстав того, що заявником не обґрунтовано та не доведено існування загрози втрати засобу доказування та можливого ускладнення чи унеможливлення збирання доказів в подальшому.

Відповідно до ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Статтею 111 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів зазначаються: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, забезпечення доказів застосовується з метою запобігання настанню негативних наслідків, тобто вжиття судом невідкладних заходів до закріплення у визначеному процесуальному порядку фактичних даних з метою використання їх як доказів при розгляді господарських справ.

Підставою для забезпечення доказів є побоювання учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, що вони будуть втрачені або подача потрібних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, колегія суддів зазначає, що забезпечення доказів застосовується з метою запобігання настанню негативних наслідків, тобто вжиття судом невідкладних заходів до закріплення у визначеному процесуальному порядку фактичних даних з метою використання їх як доказів при розгляді господарських справ. Підставою для забезпечення доказів є побоювання учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, що вони будуть втрачені або подача потрібних доказів стане згодом неможливим або утрудненим

В свою чергу, відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Тобто, по суті відповідач намагається витребувати докази на підставі ст. 81 ГПК України, однак при цьому заявник не зазначив здійснення будь-яких заходів щодо самостійного отримання таких доказів від позивача.

З огляду на викладене вище, колегія суддів зазначає, що відповідач в заяві про забезпечення доказів не обґрунтував та не довів, що документи, які відповідач просить витребувати, можуть бути втрачені, або збирання чи подання відповідних документів стане згодом неможливим.

Колегія суддів також відхиляє доводи скаржника, що оскільки місцевий господарський суд відмови у заяві про забезпечення доказів, то суд мав би виключити такі докази з числа доказів в порядку ч. 11, ст. 80 Господарського процесуального кодексу України виходячи з наступного.

Частиною 11 ст. 80 ГПК України встановлено, що у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Тобто, зазначені норми процесуального закону не встановлюють у суду обов`язку виключати будь-які документи з числа доказів, а відповідно до ст. 81 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, остаточна оцінка дається судом у нарадчій кімнаті і на підставі такої оцінки суд формулює висновки про обставини справи та приймає відповідне рішення.

В даному ж випадку, відповідач перебирає на себе повноваження суду, а саме самостійно здійснює оцінку доказів та вказує, що суд має робити з тими чи іншими доказами, що є неприпустимо.

Отже, за результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали відсутні.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній ухвалі.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 243, 255, 269, 270, 271, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284, ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новалік Фарм" на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.08.2020 року у справі №911/1110/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 04.08.2020 року у справі №911/1110/20 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 04.08.2020 року у справі №911/1110/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 24.09.2020 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко