ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020 Справа № 917/670/20

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина", вул. Комарова, 59, смт. Варва, Чернігівська область, 17600

до відповідачів: 1. Фізичної особи - підприємця Міндабаєва Олександра Кенжебековича, АДРЕСА_1 ;

2. Фізичної особи - підприємця Ольшницького Олександра Анатолійовича, АДРЕСА_2

про визнання недійсним договору про надання послуг №11 від 06.07.2019 року, укладеного між Фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим О. К. та Фізичною особою - підприємцем Ольшницьким О. А.

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився

Представники відповідачів 1, 2: Юхимович С. А., посв. № 1145 від 22.03.2018 р., ордер серія ПТ № 166947 від 29.04.2020 р., ордер серія ПТ № 166946 від 29.04.2020 р., Юхимович В. Ф., ордер серія ПТ№ 176779 від 29.04.2020 р., ордер серія ПТ №176778 від 29.04.20 р., Міндабаєв О. К., паспорт № НОМЕР_1 , запис № 012, Відповідач 2: не з`явився

Обставини справи : 22.04.2020 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина" до відповідачів: Фізичної особи - підприємця Міндабаєва Олександра Кенжебековича; 2. Фізичної особи - підприємця Ольшницького Олександра Анатолійовича про визнання недійсним договору про надання послуг №11 від 06.07.2019 року, укладеного між Фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим О. К. та Фізичною особою - підприємцем Ольшницьким О. А.

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач №1 не замовляв у Відповідача №2 будь-яких послуг за Договором про надання послуг №11 від 06.07.2019 року та не проводив з ним жодних розрахунків по такому Договору. Відповідач №1 укладаючи Договір №11 мав намір уникнути відповідальності за невиконання ним своїх зобов`язань за Договором № 27/06-04 від 27.06.2019, укладеного між ним та підприємством позивача. На думку позивача, про фіктивність Договору № 11 від 06.07.2019 укладеного між відповідачами свідчить наступне: відповідачами в Договорі № 11 та акті приймання-передач до нього зазначено, що вони підписувались між ними на виконання зобов`язань за Договором №27/06-04 від 27.06.2019; дата договору №11 не відповідає фактичній даті його укладення; відсутність в договорі №11 порядку приймання-передачі такої специфічної продукції як комахи за кількістю в такій значній кількості особин; порушення порядку розрахунків між відповідачами за договором №11; у відповіді на претензію ТОВ "Калина" відповідачем №1 зазначено, що кошти витрачено на виготовлення трихограми, тож, на думку позивача, вказане свідчить, що відповідач №1 самостійно виготовляв трихограму, а не купував її у відповідача №2.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про визнання недійсним договору про надання послуг №11 від 06.07.2019 року, укладеного між Фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим О. К. та Фізичною особою - підприємцем Ольшницьким О. А.

Позивач у позовній заяві в порядку ч.1 ст.90 ГПК України поставив відповідачам питання. Також позивач у прохальній частині позовної заяви просив суд: 1) в порядку статті 81 ГПК України витребувати від відповідачів оригінал договору №11 про надання послуг від 06.07.2019 року та оригінал акту приймання-передачі товару від 11.07.2019 року, інші документи на підтвердження виконання договору №11 від 06.07.2019 року про надання послуг та протоколи випробування якості трихограми, яка передана на виконання договору №11 від 06.07.2019 року, 2) суд призначити у справі судову технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Харківського Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Ухвалою суду від 29.04.2020 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено справу розглядати порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 28.05.2020 на 11:00. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167, 184 ГПК України . Встановлено відповідачам строк для подання відповіді на поставлені позивачем питання по суті письмового опитування в порядку ст. 90 ГПК України до 21.05.2020 року.

Ухвалою від 25.05.2020 року суд задовольнив клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Калина" про участь у судовому засіданні господарського суду Полтавської області 28.05.2020 року по справі №917/670/20 в режимі відеоконференції.

25.05.2020 року від відповідачів до суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. с. 74-77). В поданому відзиві відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечують посилаючись на те, що відповідач №1 та відповідач №2 укладаючи договір №11 від 06.07.2019 року дійшли згоди щодо істотних умов договору та вчинили вказаний правочин на умовах та в порядку викладеному в договорі відповідно до вимог чинного законодавства. На виконання взятих на себе зобов`язань за договором №11 відповідач №2 передав трихограму у кількості 1, 213 млрд. особин, а відповідач №1 оплатив продукцію в сумі 363 900, 00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі товару від 11.07.2019 року. Вказана трихограма на даний час знаходиться на зберіганні у відповідача №1. Жодних претензій щодо якості та кількості продукції, строків виконання договору та порядку розрахунків між сторонами в процесі виконання Договору №11 так і після його виконання не пред`являлося. Станом на момент звернення позивача з позовом до відповідачів, Договір №11 від 06.07.2019 року є фактично виконаним. Жодні наведені позивачем доводи та докази в обґрунтування позовної заяви не доводять фіктивності договору № 11 від 06.07.2019 року, не доводять вини сторін договору №11 на вчинення фіктивного правочину та не доводять, що метою укладення такого договору була відсутність правових наслідків, обумовлених у договорі.

Ухвалою від 28.05.2020 року суд відклав підготовче засідання на 23.07.2020 р. Витребував у відповідачів: Фізичної особи - підприємця Міндабаєва Олександра Кенжебековича та Фізичної особи - підприємця Ольшницького Олександра Анатолійовича - оригінал договору №11 про надання послуг від 06.07.2019 року та оригінал акту приймання-передачі товару від 11.07.2019 року, інші документи на підтвердження виконання договору №11 від 06.07.2019 року про надання послуг та протоколи випробування якості трихограми, яка передана на виконання договору №11 від 06.07.2019 року. Витребувані докази зобов`язано надати суду до 01.07.2020 року.

29.05.2020 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив (арк. с. 116-119), в якій позивач зауважив, що відповідачами не виконано вимоги ухвали суду від 28.05.2020 р., оскільки відповіді на поставлені запитання надано їх адвокатом, а не безпосередньо відповідачами, а також не у повному обсязі та не в установленій формі. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд :

- витребувати від відповідачів оригінал договору №11 про надання послуг від 06.07.2019 року та оригінал акту приймання-передачі товару від 11.07.2019 року, інші документи на підтвердження виконання договору №11 від 06.07.2019 року про надання послуг та протоколи випробування якості трихограми, яка передана на виконання договору №11 від 06.07.2019 року,

- призначити у справі судову технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Харківського Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

- в порядку ч.1 ст.90 ГПК України повторно поставити відповідачам питання.

25.06.2020 р. від представника відповідачів до суду надійшло клопотання вх. № 6692 про приєднання до матеріалів справи письмових доказів а саме : копію протоколу випробувань біологічного засобу захисту рослин (трихограми) № 0863-Р від 04.06.2020 р.; лист направлений на адресу Начальника Державної екологічної інспекції Центрального округу про перевірку біологічного засобу захисту рослин - трихограми, яка була закуплена 11.07.2019 р. та зберігається ФОП Міндабаєвим О.К., на вміст шкідливих речовин (арк. с. 129-138).

06.07.2020 р. від представника відповідачів до суду надійшла заява вх. № 7022 про приєднання до матеріалів справи оригіналу договору № 11 про надання послуг від 06.07.2019 р. та оригіналу акту приймання-передачі товару від 11.07.2019 р. (арк. с. 140-151).

Під час розгляду справи у підготовчому засіданні 23.07.2020 року судом оголошено протокольну ухвалу, відповідно до якої продовжено строк проведення підготовчого провадження, поновлено строк для подачі доказів відповідачем Міндабаєвим О. К., долучено до матеріалів справи докази, подані відповідачем Міндабаєвим О. К., встановлено строк відповідачеві Міндабаєву О. К. для подачі доказів до 10.08.2020 р., зобов`язано відповідачів 1, 2 надати відповіді в порядку ст. 90 ГПК України на питання позивача, оголошено перерву у засіданні до 13.08.2020 року до 10:00 год.

12.08.2020 року від відповідачів до суду надійшли заяви у порядку ст. 90 ГПК України (арк. с. 180-187).

Ухвалою від 13.08.2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.09.2020 року. Відхилив клопотання позивача про призначення експертизи по справі.

Представник позивача в судове засідання 15.09.2020 року не з`явився, про місце, дату та час його проведення був повідомлений належним чином.

07.09.2020 року від представника позивача до суду надійшла заява про відкладання розгляду справи в зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника позивача в судове засідання.

Подана представником позивача заява обґрунтована неможливістю прибуття представника у судове засідання призначене на 15.09.2020 року, однак при цьому представником позивача не наведено жодних поважних причин та не подано доказів поважності причин для неприбуття в судове засідання.

Основним завданням судочинства в господарських судах є захист економічних прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин, сприяння зміцненню законності у цій сфері та розгляду справи у встановлені строки незалежним та незацікавленим судом. Необґрунтоване затягування процесу перешкоджає своєчасному здійсненню правосуддя, що не узгоджується із засадами господарського судочинства.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.).

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Позивач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення, його явка в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Таким чином, неявка в судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Обставин, які б перешкоджали розглянути спір у даному судовому засіданні, судом не виявлено, суд надавав можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про відкладення розгляду даної справи та вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

15.09.2020 року від відповідачів до суду надійшло клопотання про поновлення права особи на доступ до правосуддя, в якому відповідачі просили суд встановити їм додатковий процесуальний строк для подання додаткових доказів по справі.

Зазначене клопотання в ході судового засідання 15.09.2020 року було відкликано представниками відповідачів.

Представники відповідачів №1,2 проти задоволення позовних вимог заперечували з мотивів, викладених у відзиві.

15.09.2020 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників учасників справи, дослідивши та з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

06.07.2019 року Фізична особа-підприємець Міндабаєв Олександр Кенжебекович (відповідач №1) уклав договір про надання послуг №11 з Фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем (відповідач №2, виконавець) (арк. с. 35-38).

Умовами договору №11 сторони погодили наступне:

- замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання з виконання робіт по передачі (поставки) біологічного засобу захисту рослин - трихограми (надалі по тексту біопродукція), в кількості, передбаченій даним договором, а замовник зобов`язався оплатити послуги згідно умов договору (п.1.1. договору №11);

- виконавець зобов`язується передати (поставити) біопродукцію (трихограму) замовнику в кількості 1,213млрд. особин (п.2.1. договору №11);

- ціна біопродукції становить 300грн за 1млн особин трихограми. Загальна вартість продукції без ПДВ становить 363 900грн. (п.3.1. договору №11);

- спосіб розрахунку за товар - готівковий. Розрахунки за передачу (поставки) біопродукції здійснюються замовником лише за фактично отриманий товар на підставі акту приймання товару. Оплата здійснюється в національній валюті України (п.п. 4.1., 4.2, 4.5 договору №11);

- строк передачі (поставки) біопродукції становить 5 календарних днів з моменту підписання сторонами даного договору (п. 5.1. договору №11);

- місце передачі (поставки) трихограми: м. Решетилівка, вул. Кременчуцька,1 (п. 5.2. договору №11);

- цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 11 липня 2019 року (п. 10.1. договору №11).

11.07.2019 року між відповідачем №1 та відповідачем №2 складено акт приймання-передачі товару до договору №11 (арк. с. 39).

В даному акті сторони зазначили, що відповідно до умов договору №11 від 06.07.2019 року виконавець (відповідач №2) передав, а замовник (відповідач №1) прийняв та оплатив біопродукцію (біологічний засіб захисту рослин - трихограму) в кількості, якості, вартості, встановлених договором. Підписанням цього акту виконавець та замовник підтверджують факт передачі (поставки) та прийняття товару на загальну вартість 363 900грн без ПДВ, відповідно до умов договору №11 від 06.07.2020 року.

Згідно книги обліку доходів 1/929 від 18.06.2013 року Фізичної особи - підприємця Ольшницького Олександра Анатолійовича за період з 11.07.2019 року-24.12.2019 року відповідачу №2 всього надійшло доходів в сумі 2 748 153,75 грн. (арк. с. 93-95).

Предметом доказування у даній справі є порушення прав позивача оспорюваним договором № 11 від 06.07.2019 року та наявність підстав для визнання договору від № 11 від 06.07.2019 року недійсним.

Підставою для визнання недійсним договору № 11 від 06.07.2019 року позивач вказує те, що із дій відповідачів вбачається, що Договір №11 від 06.07.2019, який був укладений між відповідачами, є фіктивним, тобто вчинений без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлювались. Відповідач-1 не замовляв у Відповідача-2 будь-яких послуг за Договором та не проводив з ним жодних розрахунків по такому Договору. Фактично укладаючи Договір Відповідач-1 мав намір уникнути відповідальності за невиконання ним своїх зобов`язань за Договором №27/06-04 від 27.06.2019, укладеного ним із ТОВ "Калина".

На думку позивача, обидві сторони Договору діяли з умислом, що згідно зі статтями 203, 215 ЦК України є підставою для визнання Договору недійсним.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: копію договору на авіаційне виконання робіт по розселенню трихограми №27/06-04 від 27.06.2019 року з додатками; копію договору про надання послуг №11 від 06.07.2019 року; копію акту приймання-передачі товару від 11.07.2019 року; копію відзив на позовну заяву у справі №917/1692/19; копію претензії за вих. №30/01-01 від 30.07.2019 року; копію відповіді на претензію; адвокатський запит від 14.01.2020 року з копіями доказів його направлення; копію адвокатського запиту від 09.01.2020 року; копію роз`яснення на адвокатський запит щодо трихограми; копію протоколу випробувань №0311-Р.

На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідачі надали наступні докази: копії виписок з ЄДР ; копію листа Державної податкової інспекції у м. Полтава ГУ від 18.06.2014 року; копію свідоцтва платника єдиного податку; копію та оригінал договору №11 від 06.07.2019 року; копію та оригінал акту приймання-передачі від 11.07.2019 року; копію листа від 24.07.2019 року за вих. №24/07-01; копію відповіді на відзив по справі №917/1692/19;копію книги обліку доходів; копію податкової декларації; копії протоколів випробувань; копію заяви на ім`я начальника Державної екологічної інспекції Центрального округу від 17.05.2020 року .

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За ст. 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

Правочин - це основна підстава виникнення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Таким чином, договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним.

Судом встановлено, що 27.06.2019 року між Фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем (відповідач №1, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Калина" (позивач, замовник) укладено договір на авіаційне виконання робіт по розселенню трихограми №27/06-04 з додатками (арк. с. 24-34).

У пункті 1.1. даного договору сторони погодили, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання з виконання робіт по розселенню трихограми (далі РТ) на кукурудзу для захисту посіві від стеблового метелика. Види, обсяги і терміни робіт визначаються сторонами у технічному завданні на кожен вид робіт, який є невід`ємною частиною договору (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору № 27/06-04 виконавець має право виконувати роботи як своїми силами, так і з залученням субпідрядників. Залучення субпідрядника не впливає на права, обов`язки та відповідальність виконавця, що передбачені цим Договором.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Крім того, суд зазначає, що спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Тому, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен керуватися наданими йому законом правами, які були об`єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути спрямований на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права. Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під поняттям "охоронюваний законом інтерес", відповідно до рішення Конституційного суду України від 01.12.2004р. № 18-рп/2004, необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Проте, при зверненні до суду з даним позовом позивачем не було доведено належними доказами порушення його права чи інтересу спірним договором, оскльки позивач не єстороною оспорюваного договору, жодних прав та обовязків цей договір для позивача не створює.

Посилання позивача на те, що договір № 11 може бути намаганням відповідача 1 уникнути відповідальності за невиконання останнім своїх зобов`язань за Договором № 27/06-04 від 27.06.2019, спростовуються умовами самого договору № 27/06-04. Так, відповідно до п. 1.3 Договору № 27/06-04 виконавець має право виконувати роботи як своїми силами, так і з залученням субпідрядників. Залучення субпідрядника не впливає на права, обов`язки та відповідальність виконавця, що передбачені цим Договором.

Питання ж відповідальності відповідача 1 за договором № 27/06-04 від 27.06.2019 виходить за межі дослідження у даній справі та має досліджуватися в іншому провадженні.

Так, судом встановлено, що господарським судом Полтавської області розглядалася справа №917/1692/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина" до Фізичної особи - підприємця Міндабаєва Олександра Кенжебековича третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фізична особа-підприємець Ольшницький Олександр Анатолійович про стягнення 364 140,00 грн. у тому числі 303450,00 грн. - повернення попередньої оплати за договором на авіаційне виконання робіт по розселенню трихограми №27/06-04 від 27.06.2019р., 60690,00 грн. - штрафу.

02.09.2020 Господарським судом Полтавської області прийнято рішення по справі №917/1692/19 про відмову в задоволенні позову. Рішення у вказаній справі не набрало на даний час законної сили.

Отже, позивачем не обґрунтовано та не підтверджено доказами які саме його права і яким чином буде відновлено в результаті визнання недійсним договору №11.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що позивач, звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним договору, не будучи стороною цього договору, зобов`язаний довести яким чином такий договір порушує його охоронювані законом права та інтереси, а суд, в залежності від встановлених обставин, вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Матеріали справи не містять, а позивач не довів належними та допустимими в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказами порушення його прав оспорюваним договором та того факту, що всі учасники спірного правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач у своїй позовній заяві не є підставою для визнання Договору недійним, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладається на позивача.

Керуючись статтями 129,232-233,237-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення підписано 21.09.2020 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя Тимощенко О.М.