УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

21.09.2020Справа № 910/12835/20

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дистрибуція-Центр"

про забезпечення позову

у справі № 910/12835/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дистрибуція-Центр"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо"

про стягнення 604 336,25 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дистрибуція-Центр" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (далі - відповідач) про стягнення 604 336,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором про надання послуг № 191218-07/2г від 19.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

04.09.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12835/20, справу визнано судом малозначною та постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

18.09.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову в сумі 604 336,25 грн та судового збору в розмірі 9 066,00 грн, які знаходяться на будь-яких рахунках відповідача у будь-яких установах.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язання надати позивачу детальні звіти про надані послуги за Договором про надання послуг № 191218-07/2г від 19.12.2018, направлені на адресу відповідача вимоги повертаються до позивача, оскільки відповідач не знаходиться за адресою місцезнаходження, у відповідача наявний податковий борг, ТОВ "Гіппо", відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, є відповідачем більше ніж у 177 справах, у відповідача відсутнє зареєстроване за ним на праві власності будь-яке рухоме та нерухоме майно, наявність відкритих виконавчих проваджень, де боржником є відповідач, а також вчинення відповідачем дій щодо закриття своїх магазинів по всій території України. Отже, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позову і неможливості відновлення порушених прав та інтересів позивача.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дистрибуція-Центр" про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За приписами частин 1, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, предметом заявленого позову, як було вказано вище, є вимога позивача про стягнення 604 336,25 грн.

При цьому, позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідачем взагалі не було надано послуг за Договором про надання послуг №191218-07/2г від 19.12.2018.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Суд звертає увагу, що саме лише посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим посилання позивача у заяві про забезпечення позову на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором про надання послуг № 191218-07/2г від 19.12.2018 є безпідставними.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягається, зокрема, збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних законом інтересів інших учасників справи або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Позивачем при поданні позовної заяви обрано спосіб захисту порушеного, на його думку, права шляхом стягнення грошових коштів з відповідача.

В той же час, у поданій заяві про забезпечення позову позивачем не наведено належних доводів, які б свідчили про наявність зв`язку між відсутністю у відповідача рухомого та нерухомого майна з предметом позову.

Інші доводи позивача, зокрема, щодо незнаходження відповідача за адресою місцезнаходження, наявність значної кількості судових спорів, де ТОВ "Гіппо" є відповідачем, наявність відкритих виконавчих проваджень щодо відповідача, а також податкового боргу та, відповідно, виникнення у органів податкової служби права передати майно платника податків, який має податковий борг, у податкову заставу, вчинення відповідачем дій щодо закриття своїх магазинів по всій території України також не є достатніми для постановлення ухвали про забезпечення позову.

При цьому, у поданій позивачем заяві про забезпечення позову зазначено, що ТОВ "Інтерфлот" вчинялись дії щодо направлення вимоги відповідачу та було оплачено послуги, які не надавались відповідачем, а також, що ТОВ "Інтерфлот" навело суду обставини, які свідчать про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання за Договором про надання послуг № 191218-07/2г від 19.12.2018, та підтвердило наданими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що будь-які посилання ТОВ "Дистрибуція-Центр" у своїй заяві про забезпечення позову на вчинення ТОВ "Інтерфлот" дій за Договором про надання послуг № 191218-07/2г від 19.12.2018, а також зазначення ТОВ "Інтерфлот" у заяві про забезпечення позову своїх доводів, надання доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві, судом не можуть братися до уваги при вирішенні питання про забезпечення позову в цій справі.

Відтак, позивачем у встановленому процесуальним законом порядку не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дистрибуція-Центр" про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай