ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16 вересня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/73/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Раненької Л.А.

розглянувши матеріали справи

за позовом Першого заступника Тернопільської обласної прокуратури (вул. Листопадова, 4, м. Тернопіль, 46000), що здійснює представництво інтересів держави в особі Західного офісу Держаудитслужби України, вул. Костюшка, 8, м. Львів, 79000

до відповідача 1 - Комунального підприємства Зборівської міської ради "Зборівський водоканал", вул. Козацька, буд. 3, м. Зборів, Тернопільська область, 47201

до відповідача 2 - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 )

про визнання недійсними договорів та стягнення 701 270,00 грн

За участі представників:

Прокурора: Борщевської Г.Є.

Позивача: Мартинович С.Б.

Відповідача 1: не прибув

Відповідача 2: Демковича Ю.Й.

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Встановив:

Перший заступник прокурора Тернопільської області звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби України до Комунального підприємства Зборівської міської ради "Зборівський водоканал", надалі - відповідач 1, до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, надалі відповідач - 2, про визнання недійсними договорів та стягнення коштів в загальній сумі 701 270,00 грн.

Підставою позову визначено укладення Договору № ДГ - 0000015 від 30.01.2017 купівлі - продажу та зберігання паливно-мастильних матеріалів, Договору № ДГ - 0000003 від 16.01.2018 купівлі - продажу та зберігання нафтопродуктів та Договору № ДГ - 0000005 від 17.01.2019 купівлі - продажу та зберігання паливно-мастильних матеріалів всупереч вимог Законів України "Про публічні закупівлі" та "Про запобігання корупції".

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 30.01.2020, головуючим суддею для розгляду справи №921/73/20 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04.02.2020 позовну заяву Першого заступника прокурора Тернопільської області, що здійснює представництво інтересів держави, в особі Західного офісу Держаудитслужби України за № 05/1-27вих.20 від 28.01.2020 (вх. № 84 від 30.01.2020) залишено без руху та встановлено Першому заступнику прокурора Тернопільської області строк для усунення визначених в ухвалі недоліків позовної заяви.

13.02.2020, згідно заяви за № 05/1-48вих.20 від 13.02.2020 (вх. №1098) прокурором усунуто визначені в ухвалі від 04.02.2020 недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18.02.2020 зазначену вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №921/73/20; постановлено розгляд справи №921/73/20 здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі №921/73/20 призначено на 10:00 год. 18.03.2020; запропоновано учасникам справи надати суду визначені ст. ст. 165-167 Господарського процесуального кодексу України заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань (при наявності); витребувано у Комунального підприємства Зборівської міської ради "Зборівський водоканал", Зборівської міської ради, Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя та Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області оригінали визначених в ухвалі суду від 18.02.2020 документів для дослідження (огляду) в судовому засіданні.

28.02.2020 Зборівська міська рада на виконання вимог ухвали суду від 18.02.2020 через відділ діловодства господарського суду надала оригінали витребовуваних документів.

10.03.2020 на адресу суду від відповідача 1 надійшов відзив б/н від 05.03.2020 з доказами його направлення 05.03.2020 на електронні адреси інших учасників справи.

13.03.2020 на адресу господарського суду від відповідача 2 у даній справі надійшов відзив на позовну заяву з доказами його направлення 11.03.2020 на поштові адреси інших учасників справи.

З огляду на перебуванням судді Гирили І.М. у відпустці, підготовче засідання 18.03.2020 не відбулося.

Поряд із цим 18.03.2020 прокуратурою Тернопільської області, в порядку ст. 169 ГПК України, через відділ діловодства господарського суду було подано заяву за №05/1-78 вих. 20 від 18.03.2020 (вх. №1997), згідно з якою прокурор просив вважати датою отримання ним належно оформленого відзиву на позовну заяву КП Зборівської міської ради "Зборівський водоканал" (відповідача 1 у справі) 17.03.2020 (дата ознайомлення з матеріалами справи) та, відповідно, продовжити строк для подання відповіді на останній.

Також, прокуратурою Тернопільської області, в порядку ст. 169 ГПК України, було подано заяву за №05/1-79 вих. 20 від 18.03.2020 (вх. №1898), згідно з якою прокурор вказував на порушення представником ФОП ОСОБА_1 при надісланні відзиву на позовну заяву вимог ч. ч. 2, 6, 7 ст. 165 ГПК України. Просив суд, у випадку прийняття судом останнього до розгляду, продовжити прокуратурі Тернопільської області (прокурору) строк для подачі відповіді на вказаний відзив.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 19.03.2020, враховуючи запроваджений постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", зі змінами затвердженими постановами Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020 та №255 від 02.04.2020, загальнонаціональний карантин, рекомендації Ради суддів України № 9рс-186/20 від 16.03.2020 та розпорядження Господарського суду Тернопільської області № 7-р від 16.03.2020 "Про встановлення режиму роботи Господарського суду Тернопільської області в умовах карантину", згідно з яким суддям рекомендовано розгляд справ призначати (відкладати) за межами строку карантину, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, підготовче засідання, призначене на 10:00 год. 18.03.2020 було відкладено та зазначено, що про дату, час та місце проведення наступного підготовчого засідання учасників справи буде повідомлено додатково відповідною ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 12.05.2020, беручи до уваги необхідність забезпечення прав осіб на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), встановлені строки карантину, визначені Урядом з 11.05.2020 послаблення останнього, зокрема в частині відновлення роботи адвокатів, з метою забезпечення стабільного здійснення судочинства, підготовче засідання у справі було призначено на 16:10 год. 15.06.2020; відзив на позовну заяву ФОП ОСОБА_1 б/н від 06.03.2020 повернуто без розгляду.; заяву прокуратури Тернопільської області за №05/1-78 вих20 від 18.03.2020 задоволено; в задоволенні заяви прокуратури Тернопільської області за №05/1-79 вих20 від 18.03.2020 відмовлено. Окрім того, у Комунального підприємства Зборівської міської ради "Зборівський водоканал", Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя та Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області витребувано оригінали визначених в ухвалі суду від 18.02.2020 документів для дослідження (огляду) в підготовчому засіданні.

25.05.2020 відповідачем 2 через відділ діловодства господарського суду долучено до матеріалів справи належним чином оформлений відзив на позовну заяву б/н від 25.05.2020 (вх. №3168), згідно з яким останній, поряд із викладенням своєї позиції по суті позовних вимог, зазначив, що позовна заява подана з порушенням вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", а наявність підстав для представництва прокурором інтересів вказаного ним позивача не обґрунтована належним чином.

15.06.2020, на виконання вимог ухвали суду від 12.05.2020, КП Зборівської міської ради "Зборівський водоканал" та Тернопільським національним технічним університетом імені Івана Пулюя було надано оригінали витребовуваних документів. Останні, а також документи надані Зборівською міською радою, оглянуті судом в підготовчому засіданні 15.06.2020, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Також, 15.06.2020 прокуратурою Тернопільської області, в порядку ст.161 ГПК України, через відділ діловодства господарського суду долучено до матеріалів справи додаткові пояснення за №05/1-178 вих-20 від 15.06.2020 (вх. №3681), в яких прокурор, окрім доводів на спростування тверджень відповідачів, викладених у відзивах на позовну заяву, навів обґрунтування щодо підстав звернення прокурора в інтересах Західного офісу Держаудитслужби. Зокрема зауважив, що відповідно до абз. 1-2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Зазначив, що при зверненні з позовом в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби враховано судову практику у справах № 911/1113/18 та № 911/1108/18 за позовами прокурорів про застосування наслідків, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Стверджував, що у справі № 921/73/20 прокурор звертається в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби як уповноваженого органу на здійснення контрольних повноважень у сфері публічних закупівель, який не здійснює повноваження щодо захисту інтересів держави, цей орган не звернувся з позовом до суду про оскарження спірних договорів та стягнення в доход державного бюджету коштів, які були сплачені на їх виконання, що порушує економічні інтереси держави. Відтак, обставини, що склалися, вимагали втручання прокурора.

Звертав увагу, що уповноважений державою орган не опрацьовував повідомлення в ЗМІ щодо порушень у діяльності КП Зборівської міської ради "Зборівський водоканал", не реагував на ризики щодо повторного укладення договорів з одним і тим же постачальником за допороговими закупівлями, не врахував ризик-індикатор на моніторинговому порталі Dozorro за ідентифікаторами проведених КП Зборівської міської ради "Зборівський водоканал" закупівель UA-2019-01-17-002424-с (https://dozorro.org/tender/UA-2019-01-17-002424-c#block_info) та UA-2017-01-30-000677-b (https://dozorro.org/tender/UA-2017-01-30-000677-b#risk_tender) про зв`язки організатора з учасниками. Зауважив, що наявність корупційного ризику щодо вказаних закупівель також визначено на веб-сайті Громадської ініціативи "Антикорупційний монітор" (http://acm-ua-org).

В підготовчому засіданні 15.06.2020, яке відбулось за участі прокурора та усіх представників сторін, представником відповідача 1 - КП Зборівської міської ради "Зборівський водоканал" заявлено клопотання, яке підтримав і повноважний представник відповідача 2 - ФОП ОСОБА_1, про залишення позовної заяви першого заступника прокурора Тернопільської області без розгляду, у зв`язку із підписанням останньої не уповноваженою особою. Зокрема, представник відповідача 1 зазначив, що за загальним правилом повноваження щодо здійснення представництва регіональної прокуратури у відносинах з органами державної влади надані її керівнику і лише в разі відсутності останнього такі повноваження може виконувати перший заступник. Зауважив, що позовну заяву у даній справі підписано першим заступником прокурора Тернопільської області, проте доказів на підтвердження відсутності прокурора Тернопільської області на день підписання позову та, відповідно, наявності у першого заступника таких повноважень у першого заступника до позовних матеріалів не надано. В обґрунтування даної позиції представник КП Зборівської міської ради "Зборівський водоканал" послався на приписи ст. 11 Закону України "Про прокуратуру" та правову позицію Верховного Суду, висвітлену у постанові від 27.05.2020 у справі №819/478/18.

В підготовчому засіданні 15.06.2020 суд зобов`язав прокурора надати письмово викладену позицію щодо клопотань представників відповідачів про залишення позову без розгляду та оголосив перерву до 16:00 год. 09.07.2020, про що постановив відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання. Присутніх учасників справи про підготовче засідання 09.07.2020 повідомлено під розписку (в матеріалах справи).

08.07.2020 від повноважного представника відповідача 1 на електронну адресу суду надійшла заява б/н від 07.07.2020 (вх. №4352) про відкладення розгляду справи №921/73/20 у зв`язку із його перебування на лікарняному та, відповідно, неможливістю забезпечити участь в підготовче засідання 09.07.2020.

09.07.2020 прокуратурою Тернопільської області через відділ діловодства господарського суду долучено до матеріалів справи заяву за №05/1-202 вих-20 від 09.07.2020 (вх. №4428) з процесуальних питань, в порядку ст. 169 ГПК України. У вказаній заяві прокурор виклав свою позицію щодо заявленого повноважними представниками відповідачів в підготовчому засіданні 15.06.2020 клопотання про залишення позовної заяви першого заступника прокурора Тернопільської області без розгляду. Так, на думку прокурора, покликання представників відповідачів на постанову Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №819/478/18 є безпідставним, оскільки згадана справа не стосується обставин справи №921/73/20, обставини цих справ за змістом не є подібними, і роль прокурора у них є кардинально відмінною. Зокрема, у справі №819/478/18 заступник прокурора звертався до суду з позовом в порядку ст. ст. 104, 181 КАС України у редакції, чинній на той час, а не в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". Тому у справі №819/478/18 прокуратура області як юридична особа мала би брати участь через свого керівника або через представника, повноваження якого мали б бути оформлені належним чином. Натомість, у справі №921/73/20 провадження відкрито за позовом першого заступника прокурора області, який звернувся з позовом в інтересах держави, в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", а в силу приписів ч. 1 ст. 24 вказаного Закону право на подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

В підготовчому засіданні 09.07.2020, яке відбулось за участі прокурора, представників позивача та відповідача 2, було оголошено перерву до 11:00 год. 26.08.2020, про що постановлено та занесено до протоколу судового засідання відповідну ухвалу. Присутніх в підготовчому засіданні учасників справи про підготовче засідання 26.08.2020 повідомлено під розписку (в матеріалах справи), а відповідача 1 - відповідною ухвалою.

Окрім того, ухвалою від 09.07.2020, зважаючи на невиконання Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області вимог ухвали Господарського суду Тернопільської області від 12.05.2020, було повторно витребувано у останнього оригінал Договору № 43ТЛ-2568/19 від 21.02.2019 про закупівлю товарів за державні кошти із специфікацією.

21.08.2020 Прокуратура Тернопільської області через відділ діловодства господарського суду долучила до матеріалів справи додаткові пояснення за №05/1-265вих20 від 21.08.2020(вх. №5670), відповідно до яких вказала, що Західний офіс Державної аудиторської служби України є органом, уповноваженим державою на здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах на території Тернопільської області, і має виступати позивачем у цьому спорі.

Вважає, що правильність визначення прокурором позивача у справі № 921/73/20 підтверджується усталеною судовою практикою з розгляду господарськими судами справ у спорах про визнання недійсними договорів, укладення та виконання яких повинно здійснюватися відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі". Зазначила, що висновки щодо належності визначення позивачем у справі Офісу Державної аудиторської служби викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18 та від 30.07.2020 у справі № 904/5598/18.

Поряд із цим звернула увагу на те, що питання щодо підстав звернення прокурора до суду стало предметом дослідження Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18, за результатами розгляду якої у постанові від 26.05.2020 викладено висновок щодо застосування ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". Зокрема, за твердженням прокуратури, у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зауважила, що у відповідь на лист прокуратури Тернопільської області за №05/1-7вих20 від 11.01.2020 Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області повідомило, що впродовж 2017-2019 років контрольні заходи (у формі моніторингу закупівель, перевірки закупівель, державного фінансового аудиту та інспектування) відносно КП "Зборівський водоканал" не здійснювалися. Листи прокуратури області за №05/1-7вих20 від 11.01.2020 та №05/1-17вих20 від 20.01.2020 Західним офісом Держаудитслужби скеровано Управлінню Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області. Останнє інформувало прокуратуру області листом за № 13-19-13-17/312- 2020 від 23.01.2020, що Західний офіс (Управління в його інтересах) не буде звертатися до суду із позовом про визнання недійсними договорів, укладених між КП "Зборівський водоканал" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, а прийнято рішення врахувати інформацію прокуратури області при проведенні наступного контрольного заходу у Замовника (КП "Зборівський водоканал"). Окрім того, зазначено, що в Західному офісі Держаудитслужби та Управлінні відсутні необхідні документи для звернення до суду із таким позовом.

На думку прокурора, доводи Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області не заслуговують на увагу, оскільки документи щодо оспорюваних договорів оприлюднені в системі Прозорро та перебувають у вільному інформаційному доступі. Для отримання оригіналів документів чи їх належним чином засвідчених копій органи Держаудитслужби користуються у господарському процесі як позивач правами щодо витребування і забезпечення доказів.

Стверджує, що на час надання Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області (23.01.2020) відповіді прокуратурі Тернопільської області закінчувався строк позовної давності щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу та зберігання паливно-мастильних матеріалів за № ДГ-0000015 від 30.01.2017. Поважні підстави для його поновлення відсутні, оскільки позивач міг дізнатися про порушення з часу оприлюднення відповідних документів в системі Прозорро, забезпечуючи систематичний моніторинг закупівель згідно визначеними законодавством повноваженнями. Чинне законодавство не встановлювало будь-яких перешкод для звернення органу Держаудитслужби до суду з вимогами про визнання договору недійсним, зокрема, відсутня вимога про попереднє проведення контрольних заходів.

Враховуючи наведене вище, прокуратура вважає, що при поданні позовної заяви дотримано вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". Прокурор навів у позовній заяві причини незвернення органу Держаудитслужби до суду. Підстави для визнання цих причин поважними відсутні, а, відповідно, прокурор мав право звернутися до суду в інтересах Західного офісу Держаудитслужби, навів у позовній заяви підстави звернення до суду, обґрунтувавши необхідність захисту інтересів держави, а також зазначив підстави представництва згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

В підготовчому засіданні 26.08.2020, яке відбулось за участі усіх учасників справи, повноважний представник відповідача 1, підтримав заявлене ним в підготовчому засіданні 15.06.2020 клопотання про залишення позову без розгляду, з підстав його підписання неповноважною особою. Окрім того, зазначив, що за його переконанням, позовна заяву у даній справі підлягає залишенню без розгляду з огляду на невірність визначення прокурором позивача у справі. Стверджував, що зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування вимог щодо недійсності оспорюваних правочинів прокурором наведено дві підстави, а саме: - вчинення правочинів з порушенням законодавства про публічні закупівлі; - укладення оспорюваних правочинів всупереч Закону України "Про запобігання корупції". Зауважив, що в силу приписів п. 10 ст. 12 Закону України "Про запобігання корупції" повноваженнями щодо звернення до суду з позовними заявами щодо визнання недійсними правочинів, укладених внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення наділено Національне агентство з питань запобігання корупції. При цьому Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань, відповідно до пп. 20 п. 6 Положення "Про Державну аудиторську службу", має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства. Враховуючи наведене вище, просив суд залишити позов без розгляду.

В підготовчому засіданні 26.08.2020 суд оголосив перерву до 12:00 год. 02.09.2020, про що постановив відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання. Учасників справи про підготовче засідання 02.09.2020 повідомлено під розписку (в матеріалах справи). Окрім того, в підготовчому засіданні 26.08.2020 судом оглянуто надані Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області на виконання вимог ухвали Господарського суду Тернопільської області від 09.07.2020 оригінали документів, що також відображено у протоколі судового засідання.

02.09.2020 Прокуратурою Тернопільської області долучено до матеріалів справи заперечення за №05/1-280 вих-20 від 02.09.200 на клопотання представників відповідачів, заявлених у підготовчому засіданні 26.08.2020, про залишення без розгляду позовної заяви з підстав неправильного визначення прокурором позивача у даній справі. Зокрема, прокурор вважає, що самостійне пред`явлення НАЗК позовної заяви до відповідачів у даній справі з визначеними предметом і підставами позову не відповідатиме положенням п. 10 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про запобігання корупції", а також ч. 1 ст. 62, ч. 1 ст. 124 Конституції України. Зазначає, що Законом України від 02.10.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення ефективності інституційного механізму запобігання корупції" внесено зміни, в тому числі до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, в частині визначення осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією. З набранням чинності вказаним Законом уповноважені особи НАЗК мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення за ст. ст. 172-4-174-9 КУпАП в частині правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище. Зауважує, що посада начальника та головного бухгалтера підприємства до вказаної категорії осіб не належить, а отже, на час звернення прокурора з даним позовом до суду від НАЗК не залежало складення протоколу відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за фактом укладення договорів в умовах реального конфлікту інтересів та, відповідно, не було повноважень на пред`явлення позову.

Враховуючи усе наведене вище, вважає, що у прокурора не було підстав стверджувати про нездійснення чи неналежне здійснення НАЗК, як центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, своїх повноважень щодо звернення до суду з позовом про визнання недійсними оспорюваних прокурором правочинів, як і не було підстав для представництва інтересів держави в особі НАЗК в суді в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" і визначення його позивачем у справі. В обґрунтування даної позиції покликається на постанову Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №911/2825/18.

Також, зауважує, що згідно з ч. 2 ст. 67 Закону України "Про запобігання корупції" правочин, укладений внаслідок порушення вимог цього Закону, може бути визнаний недійсним. При цьому обмежень для пред`явлення позову, таких, як визначені для НАЗК, з підстав невідповідності вимогам ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", для Держаудитслужби та її територіальних органів, які є юридичними особами, чинним законодавством не встановлено. Стверджує, що наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Західного офісу Держаудитслужби в суді обґрунтована прокурором у позовній заяві та поданих додаткових поясненнях від 15.06.2020, від 21.08.2020 та в заяві з процесуальних питань від 09.07.2020.

На підставі наведеного просить суд клопотання представників відповідачів про залишення без розгляду позовної заяви залишити без задоволення.

В підготовчому засіданні 02.09.2020, яке відбулось за участі усіх учасників справи, суд задовольнив клопотання відповідача 1 про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів, зобов`язав відповідачів надати письмово викладену позицію щодо вказаних вище заперечень прокурора та оголосив перерву до 11:00 год. 16.09.2020, про що постановив відповідні ухвали, які занесено до протоколу судового засідання. Учасників справи про підготовче засідання 16.09.2020 повідомлено під розписку (в матеріалах справи).

09.09.2020 від відповідача 1 на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення б/н від 09.09.2020 (вх. № 6159), згідно з якими останній доводи першого заступника прокурора Тернопільської області про відсутність у НАЗК повноважень на подання позову у справі №921/73/20 вважає такими, що не ґрунтуються на дійсних обставинах справи. Зокрема зазначає, що у постанові Верховного Суду від 17.06.2020 №911/2825/18, на яку послався прокурор у вказаних вище запереченнях, Верховний Суд зазначив, що з урахуванням предмета та підстав позову, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору в межах своїх повноважень, передбачених ст. 67 Закону України "Про запобігання корупції", тобто вказав, що НАЗК правомірно подало відповідний позов про визнання договору недійсним. При цьому Верховний Суд не обумовив, що НАЗК має право звертатись до суду із позовними заявами щодо визнання недійсними правочинів, укладених внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, тобто після встановлення вини особи у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого главою 13-А КУпАП.

Крім того, відповідач 1 наголосив, що однією із підстав заявленого позову першим заступником прокурора Тернопільської області зазначено факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення згідно з постановою Зборівського районного суду від 21.06.2019 у справі №599/917/19.

В підготовчому засіданні 16.09.2020, яке відбулось за участі прокурора, повноважних представників позивача та відповідача 2, суд продовжив виконання завдань підготовчого провадження. Зокрема, судом встановлено, що станом на день проведення даного підготовчого засідання прокуратуру Тернопільської області перейменовано в Тернопільську обласну прокуратуру (виписка з ЄДРЮО ФОП та ГФ - в матеріалах справи). Враховуючи наведене, суд визначив, що учасником справи є Тернопільська обласна прокуратура, про що постановив відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Повноважний представник відповідача 1 в підготовче засідання 16.09.2020 не прибув, причин неприбуття не повідомив, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Вирішення заяв та клопотань учасників справи здійснюється судом у підготовчому засіданні (п. 10 ч. 2 ст. 182 ГПК України).

Розглянувши клопотання представника відповідача 1, заявлене в підготовчому засіданні 15.06.2020 та підтримане повноважним представником відповідача 2, про залишення позову прокурора без розгляду, з підстав його підписання неповноважною особою (заступником прокурора), суд відзначає наступне:

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Межі повноважень прокурора передбачені як процесуальним законодавством, зокрема, ГПК України, так і Законом України "Прокуратуру".

Ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Повноваження прокурора передбачені і ч. 3 ст. 53 ГПК України, згідно з якою у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

У наведених випадках прокурор виконує функцію представництва інтересів держави, яка є його конституційним обов`язком.

Представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави у випадках та порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Згідно з ст. 5 Закону України "Про прокуратуру" функції прокуратури здійснюються виключно прокурорами, перелік посад яких вказано у ст. 15 цього Закону.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про прокуратуру" у системі прокуратури України діють обласні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, прокуратура Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Київська міська прокуратура. При цьому прокурори мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі (ст. 15 Закону України "Про прокуратуру").

Види представництва сторін у суді, врегульовані ст. ст. 56-61 ГПК України, передбачають обов`язковий порядок правових відносин між представником і особою, яку він представляє. Повноваження ж прокурора при здійсненні представництва інтересів держави в суді визначені ст. 53 ГПК України.

Здійснюючи представництво інтересів держави, прокурор не обмежений волею суб`єкта, від імені якого він представляє інтереси держави, і діє автономно, незалежно від нього, окрім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 55 ГПК України).

У даній справі прокурор реалізує конституційну функцію представництва інтересів держави та позов подано виключно з цією метою, а не для захисту особистих прав та інтересів Прокуратури Тернопільської області як юридичної особи.

Таким чином, слід розмежовувати прокуратуру в організаційних відносинах з державними органами, як юридичну особу, де оскаржуються дії її службових осіб (надання чи ненадання відповіді на звернення тощо), як роботодавця (щодо звільнення чи притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника), як в ході організаційно-господарської роботи (стороною договорів щодо ремонту приміщень прокуратур, поставки газу тощо), так і в ході виконання її конституційних функцій, як органу держави, зокрема щодо здійснення представництва інтересів держави в суді.

У першому випадку - як юридичну особу - прокуратуру представляє її керівник, в разі його відсутності перший заступник, в разі його відсутності відповідний заступник (ст. ст. 9, 11, 13 Закону України "Про прокуратуру").

А в другому випадку - як орган держави - функції прокуратури здійснюються виключно прокурорами, якими є, у тому числі: керівник обласної прокуратури; перший заступник керівника обласної прокуратури; заступник керівника обласної прокуратури; керівник підрозділу обласної прокуратури; заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; прокурор обласної прокуратури; керівник окружної прокуратури; перший заступник керівника окружної прокуратури; заступник керівника окружної прокуратури; керівник підрозділу окружної прокуратури; заступник керівника підрозділу окружної прокуратури; прокурор окружної прокуратури.

Ст. 24 Закону України "Про прокуратуру" визначені особливості здійснення окремих форм представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Так, у ч. 1 даної статті зазначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Враховуючи усе наведене вище, суд доходить висновку, що позов заступника прокурора Тернопільської області (станом на дату звернення до суду) заявлений з підстав наведених у другому випадку, тобто спрямований на виконання конституційних функцій як органу держави, а отже може бути підписаний заступником керівника прокуратури.

За таких обставин, клопотання відповідача 1, заявлене в підготовчому засіданні 15.06.2020, про залишення без розгляду позову, з підстав його підписання неповноважною особою, суд вважає безпідставним та в задоволенні останнього відмовляє.

Розглянувши клопотання представника відповідача 1, заявлене в підготовчому засіданні 26.08.2020 та підтримане повноважним представником відповідача 2, про залишення позову прокурора без розгляду, з підстав невірного визначення позивача, суд відзначає наступне:

З матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи, що при зверненні до суду з позовом в інтересах держави, в особі Західного офісу Держаудитслужби, про визнання недійсними оспорюваних правочинів та стягнення з відповідачів в дохід держави отриманих за ними коштів, прокурор визначив дві підстави:

- вчинення правочинів з порушенням законодавства про публічні закупівлі;

- проведення закупівель товарів за оспорюваними правочинами без дотримання принципу запобігання корупційним діянням і зловживанням.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі (рішення Конституційного Суду України у від 01.04.2008 № 4-рп/2008).

Законом України за №1401-VIII від 02.06.2016 "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 1311, п. 3 ч. 1, якої передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Ч. 4 ст. 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України №VIІ від 14.10.2014 "Про прокуратуру", яка визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (ч. 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 1-3 ч. 4). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (ч. 7).

Системне тлумачення положень ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах;

2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 923/35/19, від 23.07.2020 у справі № 925/383/18 та від 30.07.2020 у справі №904/5598/18).

Звертаючись до суду з позовом, прокурор має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, суд не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Ч. 7 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Відтак, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Правовий аналіз наведених вище норм чинного законодавства свідчить про те, що для звернення з позовом до суду прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (аналогічні висновки викладено у пунктах 38-40, 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

Як вбачається з наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях від 15.06.2020, 21.08.2020, а також заяві з процесуальних питань обґрунтувань підстав звернення з даним позовом, прокурором зазначено, що звернення до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності під час здійснення публічних закупівель (у т.ч. допорогових).

Внаслідок укладення оспорюваних договорів закупівлі товарів всупереч норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України "Про публічні закупівлі" та "Про запобігання корупції" порушено основні принципи закупівлі - максимальної економії і ефективності, відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівлі, створення конкурентного середовища.

Правовідносини у сфері державних закупівель регулюються Законом України "Про публічні закупівлі". Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Укладення оспорюваних правочинів з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель призвело до завдання шкоди у вигляді незаконних витрат коштів комунального підприємства (відповідача 1), яке є отримувачем та розпорядником коштів державного та місцевих бюджетів, що надходять на рахунок підприємства (зокрема, за наданні послуги з водопостачання та водовідведення державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, а також на відшкодування пільг та субсидій окремим категоріям громадян).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 зазначено, що питання правомірності витрачання коштів місцевого бюджету становлять не тільки державний, а й суспільний інтерес.

Таким чином, недотримання вимог чинного законодавства при укладенні спірних договорів, принципів максимальної ефективності та економії, унеможливило раціональне та ефективне використання коштів місцевого бюджету, адже Покупець за договором про закупівлю є комунальним підприємством, що, в свою чергу, порушує нематеріальні та створює загрозу порушення матеріальних інтересів держави, а також безпосередньо порушує права та інтереси мешканців територіальної громади, утвердження i забезпечення яких є головним обов`язком держави відповідно до ст. 3 Конституції України.

Тому, ініціатива прокурора щодо порушення судового провадження у даній справі обґрунтовано свідчить про можливе порушення "суспільного (громадського) інтересу" у випадку недотримання вимог закону у сфері публічних закупівель.

Ст. 7 Закону України "Про публічні закупівлі", в редакції чинній на день звернення прокурора з даним позовом до суду, визначено, що державне регулювання та контроль у сфері закупівель здійснюють Уповноважений орган та інші органи відповідно до їх компетенції.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про публічні закупівлі" контроль у сфері закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Ст. 7.1 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що моніторинг закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його територіальні органи (органи державного фінансового контролю). Моніторинг закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладенні договору про закупівлю та його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення закупівель; пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п. п. 1, 7, 8, 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні").

Відповідно до п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №43 від 03.02.2016, Державна аудиторська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

П. п. 3, 4, 9 п. 4 зазначеного Положення визначено, що Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Постановою Кабінету Міністрів України №266 від 06.04.2016 "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби" затверджено перелік міжрегіональних територіальних органів Держаудитслужби України. Відповідно до п. 1 вказаної постанови міжрегіональні територіальні органи Держаудитслужби за переліком згідно додатку 1 утворюються як юридичні особи публічного права.

Відповідно до наказу Держаудитслужби України №23 від 02.06.2016 затверджено Положення про Західний офіс Держаудитслужби, згідно якого Офіс підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління, зокрема в Тернопільській області. Управління здійснює свої повноваження на території адміністративно-територіальної одиниці за місцезнаходженням. Повноваження Західного офісу Держаудитслужби, визначені зазначеним наказом, кореспондуються із Положенням про Державну аудиторську службу України.

Таким чином, Західний офіс Державної аудиторської служби України є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах на території Тернопільської області.

Долучені до матеріалів справи листи Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області за №13-19-17-17/134-2020 від 14.01.2020 та №13-19-13-17/312-2020 від 23.01.2020 свідчать про те, що Західним офісом Держаудитслужби контрольні заходи (у формі моніторингу закупівель, перевірки закупівель, державного фінансового аудиту та інспектування) відносно КП "Зборівський водоканал" не здійснювалися. Листи прокуратури області за №05/1-7вих20 від 11.01.2020 та №05/1-17вих20 від 20.01.2020 Західним офісом Держаудитслужби скеровано Управлінню Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області. Останнє інформувало прокуратуру області листом за № 13-19-13-17/312- 2020 від 23.01.2020 про те, що Західний офіс (Управління в його інтересах) не буде звертатися до суду із позовом про визнання недійсними договорів, укладених між КП "Зборівський водоканал" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, а прийнято рішення врахувати інформацію прокуратури області при проведенні наступного контрольного заходу у Замовника (КП "Зборівський водоканал"). Зазначило, що в Західному офісі Держаудитслужби та Управлінні відсутні необхідні документи для звернення до суду із таким позовом. При цьому, аргументованого повідомлення про відсутність порушення уповноваженим органом не надано, як і не спростовано твердження прокурора щодо виявлених порушень законодавства.

Як вже зазначалось вище, Положенням про Державну аудиторську службу України визначено, що остання відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, моніторингу закупівель; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

З долучених до матеріалів справи документів вбачається, що інформація щодо оспорюваних прокурором у даній справі правочинів була загальнодоступною, документи щодо оспорюваних договорів оприлюднені в системі Прозорро та перебували у вільному інформаційному доступі. Відтак, позивач, маючи відповідні повноваження, не був позбавлений можливості вчинити певні дії, з метою виявлення можливого порушення та вжиття необхідних заходів на усунення такого. Однак, усвідомлюючи можливе порушення як інтересів держави, так і суспільного інтересу в сфері публічних закупівель, уповноважений суб`єкт владних повноважень, котрий наділений відповідними повноваженнями у спірних правовідносинах, не вчиняв жодних дій, спрямованих на здійснення відповідного захисту, що в призмі приписів ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" свідчить про правомірність звернення прокурора з даним позовом до суду в інтересах держави, в особі західного офісу Держаудитслужби. Окрім того, зважаючи на відповідь уповноваженого органу, а також на те, що на час надання Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області (23.01.2020) відповіді прокуратурі Тернопільської області закінчувався строк позовної давності щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу та зберігання паливно-мастильних матеріалів за № ДГ-0000015 від 30.01.2017, суд вважає, що позов подано із дотриманням розумного строку на вчинення відповідних дій компетентним органом.

Щодо тверджень відповідача 1 про те, що оскільки однією з підстав визнання недійсними оспорюваних правочинів визначено укладення останніх всупереч Закону України "Про запобігання корупції", а отже, в силу приписів п. 10 ст. 12 Закону України "Про запобігання корупції", повноваженнями щодо звернення до суду з позовними заявами щодо визнання недійсними правочинів, укладених внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення наділено Національне агентство з питань запобігання корупції, суд відзначає наступне:

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено Законом України "Про запобігання корупції" №1700-VІІ від 14.10.2014, з наступними змінами, надалі - Законом №1700-VІІ

Відповідно до ст. 1 Закону №1700-VІІ до переліку спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції віднесено, зокрема, органи прокуратури та Національне агентство з питань запобігання корупції.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону №1700-VІІ центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику є Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство).

П. 10 ч. 1 ст. 12 Закону №1700-VІІ визначено, що Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право звертатися до суду із позовами (заявами) щодо визнання незаконними нормативно-правових актів, індивідуальних рішень, виданих (прийнятих) з порушенням встановлених цим Законом вимог та обмежень, визнання недійсними правочинів, укладених внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Закону №1700-VІІ корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Правовий аналіз наведених вище приписів чинного законодавства свідчить про те, що Національне агентство з питань запобігання корупції наділене повноваженнями щодо пред`явлення позовів про визнання недійсними правочинів, укладених внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення.

Поряд із цим, зважаючи на те, що проведення закупівель товарів за оспорюваними правочинами без дотримання принципу запобігання корупційним діянням і зловживанням не є єдиною підставою позовних вимог у даній справі, що правомірність звернення прокурора до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби з підстави вчинення правочинів з порушенням законодавства про публічні закупівлі встановлена судом, що поряд із позовною вимогою про визнання недійсним правочинів заявлено вимогу про стягнення в дохід держави коштів, отриманих за оспорюваними правочинами, яка належить до повноважень органів Державного фінансового контролю, що в силу приписів ст. 1 Закону №1700-VІІ органи прокуратури віднесено до переліку спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду.

Ч. 2 ст. 183 ГПК України визначено, що суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках:

1) визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи та оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвали (ч. 2 ст. 232 ГПК України).

Приписами ч. 7 п. 2 ст. 183 ГПК України встановлено, що у разі відкладення підготовчого засідання або оголошення перерви підготовче засідання продовжується зі стадії, на якій засідання було відкладене або у ньому була оголошена перерва.

За даних обставин, враховуючи неявку в підготовче засідання 16.09.2020 представника відповідача 1, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави та надання сторонам, передбаченого ст. ст. 7, 13 ГПК України, рівного права на захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів, відкласти підготовче засідання згідно з ст. 183 ГПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 42, 45, 53, 169, 177, 182-183, 202, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання відповідача 1, заявленого його повноважним представником в підготовчому засіданні 15.06.2020, про залишення позову без розгляду - відмовити.

2. В задоволенні клопотання відповідача 1, заявленого його повноважним представником в підготовчому засіданні 26.08.2020, про залишення позову без розгляду - відмовити.

3. Відкласти підготовче засідання у справі №921/73/20 на 09:30 год. 30.09.2020.

Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Тернопільської області, вул. Князя Острозького 14 а, м. Тернопіль (зал судового засідання № 3; 5 поверх).

З метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, суд наголошує на необхідності дотримання учасниками процесу, у разі прибуття в судове засідання, заходів карантинного режиму, у тому числі й щодо використання засобів індивідуального захисту.

4. Запропонувати учасникам справи подати/надіслати суду:

- заяви з процесуальних питань (при наявності).

5. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

6. Копію ухвали направити: Тернопільській обласній прокуратурі (вул. Листопадова, 4, м. Тернопіль, 46000), Західному офісу Держаудитслужби України (вул. Костюшка, 8, м. Львів, 79000); Комунальному підприємству Зборівської міської ради "Зборівський водоканал" (вул. Козацька, буд 3, м. Зборів, Тернопільська область, 47201) та Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повний текст ухвали складено 21.09.2020

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя І.М. Гирила