УХВАЛА

21 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 3/184-08-3741

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Багай Н.О., Могила С.К.

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи - підприємця Сапелкіна Сергія Вадимовича

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2020

за позовом Фізичної особи - підприємця Максимовича В`ячеслава В`ячеславовича

до Фізичної особи - підприємця Сапелкіна Сергія Вадимовича

про зобов`язання виконати умови договору

та за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця Сапелкіна Сергія Вадимовича

до Фізичної особи - підприємця Максимовича В`ячеслава В`ячеславовича

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом:

1. Добровільне пожежне товариство України,

2. Одеське спеціалізоване підприємство "Пожежна Техніка Добровільного пожежного товариства України",

3. Одеська міська рада

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фізичної особи - підприємця Сапелкіна Сергія Вадимовича на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2020 (повний текст складено 04.06.2020) у справі № 3/184-08-3741, подана через апеляційний господарський суд 30.06.2020.

Предметом розгляду у даній справі є визнання за Фізичною особою - підприємцем Сапелкіним Сергієм Вадимовичем права власності на об`єкт нерухомості - нежитлові приміщення загальною площею 375,1 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Самольотна, 41-а.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Статтею 181 Цивільного кодексу України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, позовна вимога про визнання права власності на нежитлові приміщення у розумінні зазначених статей є майновою вимогою, тобто судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру, виходячи з вартості таких приміщень.

Скаржником при поданні касаційної скарги було зазначено вартість майна в розмірі 1 547 004,00 грн на підставі звіту про незалежну оцінку нежитлових приміщень, складеного станом на 2020 рік.

Проте, скаржником доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі до касаційної скарги не надано.

У зв`язку з цим, ухвалою Верховного Суду від 04.08.2020 касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Сапелкіна Сергія Вадимовича було залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України та запропоновано сплатити судовий збір виходячи із наведеної ним вартості майна або відповідно до проведеного скаржником іншого розрахунку (станом на момент звернення з позовом) та надано строк для усунення недоліків до 03.09.2020, який при цьому не повинен був перевищувати десяти днів із дня вручення зазначеної ухвали скаржникові.

01.09.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла заява від Фізичної особи - підприємця Сапелкіна Сергія Вадимовича про усунення недоліків касаційної скарги до якої було додано звіт про ретроспективну оцінку (станом на 17.09.2008) з визначення ринкової вартості нежитлових приміщень, загальною площею 375,1 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Самольотна, 41-а, в якому вартість спірного майна була визначена в розмірі 818 090,00 грн. Скаржником було сплачено судовий збір з цієї суми та додано квитанції № 0.0..1 від 24.08.2020 про сплату судового збору в розмірі 1 021,83 грн, № 0.0..1 від 24.08.2020 про сплату судового збору в розмірі 4 999,99 грн, № 0.0..1 від 24.08.2020 про сплату судового збору в розмірі 4 999,99 грн, № 0.0..1 від 24.08.2020 про сплату судового збору в розмірі 4 999,99 грн.

В такий спосіб скаржником, з огляду на майновий характер позову, було визначено його ціну, яка відповідно до положень статті 163 Господарського процесуального кодексу України визначається вартістю майна і складає 818 090,00 грн.

При цьому, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Оскільки, ціна позову у справі № 3/184-08-3741 складає 818 090,00 грн, що становить менше 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 500 = 1 051 000,00 грн станом на 2020 рік), то, у розумінні наведених положень Господарського процесуального кодексу України, ця справа не підлягає касаційному оскарженню.

При цьому у поданій касаційній скарзі скаржником не наведено обґрунтування випадків, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за наявності яких може бути переглянуто у касаційному порядку судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга Фізичної особи - підприємця Сапелкіна Сергія Вадимовича на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2020 у справі № 3/184-08-3741 підлягає поверненню.

Керуючись статтями 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Сапелкіна Сергія Вадимовича на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2020 у справі № 3/184-08-3741 повернути заявникові.

2. Копію касаційної скарги та додані до неї матеріали (в тому числі квитанції № 0.0..1 від 30.06.2020 на суму 3 410, 00 грн, № 0.0..1 від 24.08.2020 на суму 1 021,83 грн, № 0.0..1 від 24.08.2020 на суму 4 999,99 грн, № 0.0..1 від 24.08.2020 на суму 4 999,99 грн, № 0.0..1 від 24.08.2020 на суму 4 999,99 грн) повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.А. Зуєв

Судді Н.О. Багай

С.К. Могил