ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року Справа № 925/407/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача Ведмідь П.В. - адвокат,

від відповідача представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю УКРАВІТ АГРО,

м. Київ

до фермерського господарства СВЯТОВИТ,

с. Бойківщина, Драбівського району, Черкаської області

про стягнення 268 499 грн. 06 коп.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю УКРАВІТ АГРО до фермерського господарства СВЯТОВИТ про стягнення з відповідача 268 499 грн. 06 коп. (боргу та неустойки), у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 11 лютого 2019 року №У-110-2019-Чк.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10 год. 30 хв. 19 травня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19 травня 2020 року відкладено підготовче засідання до закінчення карантину.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20 липня 2020 року підготовче засідання суду призначено на 11 год. 30 хв. 05 серпня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 21 вересня 2020 року.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується реєстром поштових відправлень Господарського суду Черкаської області.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав, своїм правом на захист не скористався.

Сторони в розумні інтервали часу зобов`язані вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, як це, зокрема, вказано в п. 41 та п. 27 рішення Європейського суду з прав людини у справі Пономарьов проти України та Олександр Шевченко проти України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 21 вересня 2020 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/407/20.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що на підставі договору поставки передав відповідачу товар на умовах визначених договором поставки від 11 лютого 2019 року №У-110-2019-Чк, проте свій обов`язок щодо оплати придбаного товару відповідач виконав частково, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням штрафних санкцій.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що 11 лютого 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю УКРАВІТ АГРО (постачальник) та фермерським господарством СВЯТОВИТ (покупець) було укладено договір поставки за №У-110-2019-Чк.

Згідно п. 1.1. вищевказаного договору постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі передати у власність покупця (поставити) товар, засоби захисту рослин, добрива з мікроелементами, регулятори росту рослин), а покупець прийняти та оплатити його вартість.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 1.2. договору найменування товару, його кількість, терміни поставки та оплати, базис поставки (місце передачі покупцю) визначені у Специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємною частиною. Ціна за одиницю виміру товару та його загальна ціна, яку мав сплатити покупець, визначається Специфікаціями (додатками) до цього договору, з урахуванням вимог щодо цього, викладених в тексті самого договору (розділ 2).

Відповідно до умов договору між сторонами було укладено ряд Специфікацій, згідно до умов яких позивачем було поставлено відповідачу товар.

Відповідно до п. 1.4. договору факт поставки та передачі товару від постачальника до покупця фіксується шляхом складання та підписання накладних (або актів приймаймання-передачі) повноважними представниками сторін.

Згідно з п. 2.1. договору ціна товару (в т.ч. ціна за одиницю товару) вказувалась сторонами в Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору. Сплата ціни товару покупцем здійснюється у гривнях України. Сторони можуть визначити в Специфікації грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті - у доларах США.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів в гривнях на банківський рахунок постачальника. Банківські реквізити сторін для здійснення взаєморозрахунків вказані в договорі (розділ 10).

Позивач на виконання умов договору здійснив поставку товару на загальну суму 327 165 грн. 96 коп., що підтверджується копіями видаткових накладних:

№ЦБ-869 від 14 березня 2019 року на суму 12 275 грн. 70 коп.;

№ЦБ-1053 від 18 березня 2019 року на суму 3 766 грн. 62 коп.;

№ЦБ-4403 від 30 квітня 2019 року на суму 20 914 грн. 74 коп.;

№ЦБ-4403 від 30 квітня 2019 року на суму 9 416 грн. 88 коп.;

№ЦБ-5320 від 10 травня 2019 року на суму 32 757 грн. 12 коп.;

№ЦБ-5622 від 14 травня 2019 року на суму 19 304 грн. 88 коп.;

№ЦБ-6390 від 20 травня 2019 року на суму 10 585 грн. 44 коп.;

№ЦБ-6071 від 17 травня 2019 року на суму 10 585 грн. 44 коп.;

№ЦБ-6735 від 23 травня 2019 року на суму 73 482 грн. 00 коп.;

№ЦБ-7489 від 28 травня 2019 року на суму 18 733 грн. 68 коп.;

№ЦБ-7785 від 31 травня 2019 року на суму 3 745 грн. 50 коп.;

№ЦБ-7973 від 03 червня 2019 року на суму 11 313 грн. 24 коп.;

№ЦБ-8479 від 06 червня 2019 року на суму 10 630 грн. 32 коп.;

№ЦБ-8666 від 07 червня 2019 року на суму 33 176 грн. 88 коп.;

№ЦБ-9077 від 12 червня 2019 року на суму 9 265 грн. 44 коп.;

№ЦБ-9084 від 12 червня 2019 року на суму 22 362 грн. 18 коп.;

№ЦБ-9590 від 19 червня 2019 року на суму 6 512 грн. 40 коп.;

№ЦБ-11731 від 16 серпня 2019 року на суму 6 872 грн. 94 коп.;

№ЦБ-12289 від 28 серпня 2019 року на суму 9 287 грн. 76 коп.;

№ЦБ-12574 від 04 вересня 2019 року на суму 2 176 грн. 80 коп.;

Товар було прийнято відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи та відтиском печатки відповідача у вищевказаних накладних.

Однак відповідач свій обов`язок щодо оплати поставленого товару виконав частково, сплативши позивачу 127 147 грн. 44 коп.

В зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 200 018 грн. 52 коп. боргу за поставлений товар.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 3.2.1, договору, покупець зобов`язався сплатити вартість товару в установлені терміни та у визначеному порядку.

Відповідно до умов п. 2.5. договору оплата товару проводиться в терміни, які вказані в Специфікаціях до даного договору.

Згідно специфікацій від 10, 13, травня 2019 року остаточний строк оплати товару - до 31 жовтня 2019 року; згідно специфікації №4939-К-2019 від 14 травня 2019 року - до 31 жовтня 2019 року; згідно специфікації №4940-О-2019 від 14 травня 2019 року до 14 червня 2019 року, згідно специфікації від 22 травня 2019 року до 22 червня 2019 року, згідно специфікацій від 28, 31 травня, 03, 06, 07, 12, 18 червня 2019 року - до 31 жовтня 2019 року, згідно специфікації від 16 серпня 2019 року - до 15 вересня 2019 року, згідно специфікації від 27 серпня 2019 року - до 30 серпня 2019 року та згідно специфікації від 03 вересня 2019 року - до 06 вересня 2019 року.

Таким чином строк оплати поставленого товару на момент звернення позивача до суду настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного та повного здійснення, на підставі умов договору поставки, розрахунку з позивачем за отриманий товар.

Водночас, надані позивачем суду докази є достатніми в розумінні ст. 79 ГПК України, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, зокрема, про наявність невиконаного грошового зобов`язання відповідача перед позивачем по договору поставки від 11 лютого 2019 року №У-110-2019-Чк.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином заборгованість в розмірі 200 018 грн. 52 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що якщо у Специфікації визначений еквівалент ціни товару (її частини) в доларах США, то сума ціни товару (її частина), яку має сплатити покупець у гривнях України, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її частини), вираженого в доларах США, що зазначений в Специфікаціях, на офіційний курс НБУ продажу долара США на дату розрахунку.

Пунктом 2.3. договору встановлено, що у разі зміни офіційного курсу гривні до долара США постачальник має право провести перерахунок (дооцінку) вартості поставленого, проте неоплаченого покупцем товару. Вартість товару визначається в специфікаціях, підписаних уповноваженими представниками Сторін.

В зв`язку з чим позивачем проведено перерахунок (дооцінку) вартості товару, який було поставлено, проте своєчасно неоплачений відповідачем, та заявлено вимогу про стягнення заборгованості по перерахунку (дооцінці) вартості товару в розмірі 11 708 грн. 00 коп.

Проте, судом враховано, що у кожній Специфікації сторони вказали офіційний курс НБУ гривні до долара США на момент їх підписання та водночас дійшли згоди про те, що сторони керуються п.2.3 договору лише у разі зміни (збільшення) курсу валюти на момент повного розрахунку більше ніж на 3%.

Водночас позивачем не було надано суду обґрунтованого розрахунку дооцінки вартості неоплаченого товару, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до п. 5.2. договору сторони досягли згоди, що за порушення строків (термінів) платежів покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 2% на місяць від суми несплаченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Сума простроченого платежу визначається ціною товару (її частиною), яку покупець сплатив із запізненням. Якщо на момент подання постачальником вимоги або позову до суду щодо сплати покупцем пені, ціна товару (її частина) не сплачена покупцем, сума несплаченої ціни товару (її частини), для розрахунку пені, визначається відповідно до встановлених договором правил на день подання вимоги або позову щодо сплати пені.

Згідно з п. 5.3. договору сторони домовились, що згідно ч.6 ст. 232 ГК України позовна давність до вимог про сплату (стягнення) штрафних санкцій (пені), нарахованих відповідно до умов цього договору, становить три роки. Нарахування та сплата штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання за цим договором, не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем заявлено до стягнення 30 200 грн. 12 коп. пені (розрахунок пені знаходиться в матеріалах справи), а також штрафу в розмірі 26 572 грн. 42 коп.

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3. судом встановлено, що пеня нарахована в меншому розмірі, однак позивач самостійно визначив розмір пені, а тому заявлена до стягнення сума пені підлягає стягненню з відповідача.

Розмір штрафу нарахований вірно, а тому з відповідача підлягає стягненню 26 572 грн. 42 коп. штрафу.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фермерського господарства СВЯТОВИТ, вул. Лесі Українки, 69, с. Бойківщина, Драбівського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 36772748 на користь товариства з обмеженою відповідальністю УКРАВІТ АГРО, вул. Дегтярівська, 25/1, м. Київ, ідентифікаційний код 38463127 200 018 грн. 52 коп. основного боргу, 30 200 грн. 12 коп. пені, 26 572 грн. 42 коп. штрафу та 3 851 грн. 89 коп. судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати наказ після набрання рішення суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 22 вересня 2020 року.

Суддя А.В.Васянович