ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року Справа № 923/771/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. за участю секретаря судового засідання Горголь О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ПРО", м. Дніпро

до відповідача: Антонівської селищної ради Дніпровського району м.Херсона

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , м. Херсон

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне підприємство "Нові технології", м. Олешки Херсонської області

про визнання недійсним рішення

за участю представників:

від позивача: Рейлян М. С.;

від відповідача: Хмілевська С. Г.;

від третьої особи-1: не прибув;

від третьої особи-2: ОСОБА_2

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ПРО" (позивач) звернулось з позовом до Антонівської селищної ради (відповідач), за участю третіх осіб - ОСОБА_1 та Приватного підприємства "Нові технології", в якому просить суд:

- визнати недійсним рішення Антонівської селищної ради м. Херсона № 226 від 25.10.2017 "Про розподіл земельної ділянки" площею 0,5537 га за адресою АДРЕСА_1 за кадастровим номером :04:087:0006 на дві окремі земельні ділянки площею 0,2017 га та 0,3520 га;

- визнати недійсною угоду купівлі-продажу від 13.04.2018, укладену між Антонівською селищною радою м. Херсону та ОСОБА_1 .

Позивач посилається на те, що він є власником автозаправної станції за адресою АДРЕСА_2 . Зазначене нерухоме майно було передано позивачу 31.03.2017 за актом прийому-передачі Товариством з обмеженою відповідальністю "Пафіс" (засновником позивача) в якості внеску до статутного капіталу позивача. ТОВ "Пафіс" орендував земельну ділянку площею 0,5537 га під автозаправкою за договором оренди земельної ділянки від 27.04.2006, укладеним між ТОВ "Пафіс" та Антонівською селищною радою, зі строком дії - до 10.02.2055. Позивач вважає, що порушено його права, оскільки відповідно до ст. 120 ЗК України та ст. 9 Закону України "Про оренду землі" до нього перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди земельної ділянки від 27.04.2006.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2020, справу розподілено судді ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 05.08.2020 про відкриття провадження у справі відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання недійсною угоди купівлі-продажу від 13.04.2018, укладеної між Антонівською селищною радою м. Херсону та ОСОБА_1 , прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі щодо вимоги про визнання недійсним рішення Антонівської селищної ради м. Херсона № 226 від 25.10.2017 "Про розподіл земельної ділянки" площею 0,5537 га за адресою АДРЕСА_1 за кадастровим номером :04:087:0006 на дві окремі земельні ділянки площею 0,2017 га та 0,3520 га, цією ж ухвалою постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.08.2020 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 22.09.2020 р. В судовому засіданні 22.09.2020 р. оголошувалась перерва до 24.09.2020 р., після чого розгляд справи було продовжено.

Позивач 24.09.2020 р. надав суду клопотання про залучення доказів до матеріалів справи без зазначення поважних причин неподання клопотання в підготовчому засіданні. Суд, керуючись ст..118 ГПК України, залишив його без розгляду.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві, в якому зазначає, що Антонівською селищною радою було розглянуто лист ТОВ «ПАФІС» з проханням припинити договір оренди земельної ділянки від 27.04.2006 року.

4 серпня 2017 року рішенням Антонівської селищної ради №214 було

припинено дію договору оренди земельної ділянки, укладеного між ТОФ «ПАФІС» та Антонівською селищною радою. Також було переведено земельну ділянку площею 0,5537 га (кадастровий номер :04:087:0006), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ) до комунальної власності Антонівської селищної ради. На сьогоднішній день рішення Антонівської селищної ради №214 від 04.08.2017 р. «Про розгляд заяви ТОВ «ПАФІС» є чинним і ніким не оскаржено.

В позовній заяві Позивач зазначає, що Антонівська селищна рада продала

ОСОБА_1 на підставі підробленого документа частину спірної земельної ділянки. На сьогоднішній день відсутні будь-які докази, які б підтверджували незаконність документів, на підставі яких було оформлено право власності ОСОБА_1 . На підставі чого ТОВ «ПАФІС» перераховує гроші за вищезазначену земельну ділянку Антонівській селищній раді не зрозуміло. В той же час, ТОВ «ПЕРСПЕКТИВА ПРО» за фактичне використання земельної ділянки під АЗС без оформлення документів - коштів до бюджету Антонівської селищної ради не сплачує. Земельна ділянка на сьогоднішній день не перебуває в оренді у ТОВ «ПАФІС», не перебуває в оренді у ТОВ «ПЕРСПЕКТИВА ПРО».

Треті особи письмових відзивів не надали, повідомлені належним чином про час та дату судового засідання.

ОСОБА_1 (третя соба-1) ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримав 07.08.2020 р. (а.с.57), що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

ПП «Нові технології» (третя особа-2) в судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши представників, які прибули в судове засідання, суд

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ "ПЕРСПЕКТИВА ПРО" є власником нерухомого майна - Автозаправної станції №46 за адресою АДРЕСА_1, що підтверджено відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.04.2017 (а.с. 34), що не заперечується відповідачем. Право власності набуте від попереднього власника нерухомого майна - Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАФІС".

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, між попереднім власником нерухомості ТОВ "ПАФІС" та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки від 27.04.2006 року, за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 0,5537га, який зареєстрований у Херсонському міському відділі ДЗК, запис № КН 4АА001978, від 04.07.2006 за № 18. Строк дії договору відповідно до п. 3 - 49 років, до 10.02.2055 року (а.с. 28,29). На земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна - Автозаправна станція.

Відповідно до приписів розділу 11 Договору оренди земельної ділянки від 27.04.2006 року (а.с.28-29) - перехід права власності на будівлі і споруди, розташовані на орендованій земельній ділянці, до другої особи не є підставою для зміни умов договору, але потребує переоформлення договору оренди землі. Договір не втрачає чинності до моменту його переоформлення.

Перехід права власності на нерухоме майно від ТОВ "ПАФІС" до позивача ТОВ "ПЕРСПЕКТИВА ПРО" перейшло та зареєстровано 01.04.2017 року, номер запису про право власності - 19767566. Позивач є власником нерухомого майна - Автозаправної станції №46 за адресою АДРЕСА_1, що підтверджено відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.04.2017 (а.с. 25), що не заперечується відповідачем. Право власності набуте від попереднього власника нерухомого майна - Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАФІС".

За таких обставин, до позивача ТОВ "ПЕРСПЕКТИВА ПРО" перейшло право власності на об`єкт нерухомого майна на орендованій земельній ділянці його попереднім власником.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ПЕРСПЕКТИВА ПРО» звернулось до Антонівської селищної ради листом №07/18 від 27.07.2017р. (а.с.27) про надання в оренду земельної ділянки площею 0,5537 га за адресою АДРЕСА_1 на 10 років для розміщення існуючої АЗС. На вищевказане звернення позивачу Антонівською селищною радою було надано відповідь (а.с.67), що станом на 01.08.2017 р. земельна ділянка знаходиться в оренді ТОВ «ПАФІС». Після припинення договору оренди рада може розглянути питання щодо передачі в оренду земельної ділянки під АЗС.

Судом встановлено, що 04.08.2017 року Антонівська селищна рада прийняла рішення №214 «Про розгляд заяви ТОВ «ПАФІС» та вирішила:

1.Припинити дію договору оренди земельної ділянки, укладений між ТОВ «Пафіс» та Антонівською селищною радою під розміщення автозаправної станції, загальною площею 0,5537 га (кадастровий номер :04:087:0006), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 від 04.07.2006 року №18 (у зв`язку із заявою ТОВ «Пафіс»).

2.Перевести земельну ділянку площею 0,5537 га (кадастровий номер :04:087:0006), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 до комунальної власності Антонівської селищної ради.

3.Антонівській селищній раді здійснити реєстрацію земельної ділянки (кадастровий номер :04:087:0006) до комунальної власності.

25.10.2017 р. Антонівська селищна рада прийняла рішення №226 «Про розподіл земельної ділянки» та вирішила:

1. Надати згоду на розподіл земельної ділянки площею 0,5537 га (кадастровий номер :04:087:0006), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на дві окремі земельні ділянки площею 0,2017 га та площею 0,3520 га.

2. Антонівській селищній раді привести до відповідності документацію згідно з розподілом земельної ділянки.

Правовідносини щодо переходу права користування земельною ділянкою при переході права власності на об`єкти нерухомості (будівлі, споруди), регулюються Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно приписів ст. 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку.

Відповідно до частин першої, другої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

В постанові Верховного Суду від 03.03.2018 по справі № 904/6296/17 був викладений наступний правовий висновок: "Положеннями ч.2 статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Отже, наведені норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. Ця норма є імперативною, відступ від неї на підставі договору не допускається. Договір оренди при цьому не припиняється в цілому, має місце заміна сторони в зобов`язанні.

Аналогічна правова позиція, що у розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні, і що після відчуження об`єктів нерухомості колишні власники нерухомого майна не повинні сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої вони вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості, - викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/3655/17, від 05.09.2018 по справі № 904/9027/17, від 07.11.2018 у справі №9 10/20774/17,

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач - ТОВ "ПЕРСПЕКТИВА ПРО" як новий власник нерухомого майна - Автозаправної станції №46 за адресою АДРЕСА_1, є правонаступником прав і обов`язків попереднього власника нерухомого майна ТОВ "ПАФІС" за договором оренди земельної ділянки від 27.04.2006 року, за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 0,5537га, який зареєстрований у Херсонському міському відділі ДЗК, запис № КН 4АА001978, від 04.07.2006 за № 18, строком до 10.02.2055 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, п. 3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно п. 2 роз`яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 р. № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Обов`язковою умовою визнання акту недійсним є також порушення, в зв`язку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту порушення такого права не встановлено, у суду немає правових підстав задовольняти позовні вимоги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Позивач - ТОВ «ПЕРСПЕКТИВА ПРО» набуло права користування земельною ділянкою площею 0,5537 га за адресою АДРЕСА_1, у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, відповідно до ст.120 Земельного кодексу України та відповідно до ст. 7 Закону України «Про оренду землі», а рішення Антонівської селищної ради №226 «Про розподіл земельної ділянки» від 25.10.2017 р. порушує права позивача та вищевказані приписи Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», що є підставою для задоволення позовних вимог.

Суд критично ставиться до тверджень позивача про продаж земельної ділянки по підробленим документам, про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1. на підставі підробленого документа, що ТОВ «Пафіс» за договором оренди від 27.04.2006р. сплатив 793178,00 грн. орендних платежів за період з квітня 2017 року по травень 2020 року, оскільки вони не стосуються предмету позову, не входять до предмету доказування у даній справі, не підтверджені відповідними доказами.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України", № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати недійсним рішення Антонівської селищної ради м. Херсона №226 від 25.10.2017р. «Про розподіл земельної ділянки» площею 0,5537 га за адресою АДРЕСА_1 за кадастровим номером :04:087:0006 на дві окремі земельні ділянки площею 0,2017 га та 0,3520 га.

3. Стягнути з Антонівської селищної ради (код 35120813) на користь ТОВ «ПЕРСПЕКТИВА ПРО» () 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 25.09.2020.

Суддя В.В.Литвинова