ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2064/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків
про стягнення 873151,56 грн.
за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" пеню у сумі 61392,34 грн., 3% річних у сумі 12037,71 грн. та збитки у сумі 799721,51 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №1540/18-БО-32 постачання природного газу від 09.10.2018 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.07.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 27.07.2020 року на 10:15 год.

У судовому засіданні 27.07.2020 року оголошено перерву до 17.08.2020 року до 11:05 год.

27.07.2020 року відповідач подав відзив (вх.№ 17096), в якому позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 61392,34 грн. та 3% річних у сумі 12037,71 грн. визнав, водночас проти стягнення збитків заперечував, посилаючись на відсутність таких елементів складу цивільного правопорушення у діях відповідача як протиправна поведінка та вина, оскільки тільки після отримання фактичних даних споживання теплової енергії у розрахунковому періоді різними категоріями споживачів та виходячи з цих даних можливо розрахувати фактичний обсяг природного газу, використаного для виробництва теплової енергії для кожної категорії споживачів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.08.2020 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.09.2020 року на 11:40 год.

Представники сторін у судове засідання 02.09.2020 року не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд установив такі обставини.

09.10.2018 року між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач, постачальник) та Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (відповідач, споживач) укладено договір № 1540/18-БО-32 постачання природного газу (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 28.11.2018 року та з урахуванням Додаткової угоди від 20.03.2019 року № 6 та Додаткової угоди від 23.04.2019 року № 9), позивач передає відповідачу в період з 01.10.2018 року по 30.04.2019 року замовлений відповідачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 55835,966 куб.м., в тому числі по місяцях, перелік яких із зазначенням обсягу (об`єму) наведено в п. 2.1. Договору.

На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 402845235,95 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 5.1. Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 26.11.2018 року), оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Проте, як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання в частині здійснення розрахунку відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 Договору.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Цивільні зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Частиною сьомою статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд зазначає, що відповідач своїх зобов`язань у частині оплати за поставлений природний газ своєчасно не виконав, чим порушив вимоги частини другої статті 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати поставленого позивачем природного газу, останнім здійснено нарахування пені в сумі 61392,34 грн. та 3% річних у сумі 12037,71 грн.

В силу частини другої статті 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 № 4) визначено, що у разі прострочення Відповідачем оплати згідно п. 5.1 Договору, Відповідач зобов`язується сплатити Позивачу пеню у розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд, перевіривши розрахунок позивача та період нарахування останнім пені, дійшов висновку, що відповідний розрахунок є вірним та відповідає наведеним вище нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимога про стягнення пені в сумі 61392,34 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім 3% річних, дійшов висновку, що вимога про стягнення 3% річних у розмірі 12037,71 грн. є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення збитків у сумі 799721,51 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди від 20.03.2019 року № 5 пункти 2.3,3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору застосовуються Сторонами з 01 березня 2019 року.

Пунктами Договору, що застосовуються з 01.03.2019 року, передбачено наступне.

Пунктом 3.13 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 року № 4) визначено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1. Договору), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному п. 5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 року № 4). При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період (п. 3.13.1.);

- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, Відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою (п. 3.13.2.):

В = (Vф-Vn)хЦхК,

де: Vф - об єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений Позивачем Відповідачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Vn - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору;

Ц - ціна природного газу за цим Договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди від 26.11.2018 року № 4) передбачено, що відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:

- позивач на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо відповідач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору;

- позивач після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- відповідач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензїї, зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензїї.

Відповідно до підп.8) п.6.2 Договору (в редакції Додаткової угоди від 22.11.2018 року № 4) відповідач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати позивачу збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 Договору.

Відповідно до підп.4) п.6.3 Договору (в редакції Додаткової угоди від 22.11.2018 року № 4), позивач має право вимагати від відповідача відшкодування збитків, що виникли через порушення відповідачем умов п. 2.1 Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних Відповідачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Вказані пункти Договору, що почали діяти з 01.03.2019 року, узгоджуються з положеннями п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу (далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 року № 2496 (із змінами).

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 6 від 20.03.2019 року) постачальник передає споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 8553,000 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 8015,874 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач у березні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 537,12600 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

17.05.2019 року позивачем на адресу відповідача відправлено акт-претензію за вих. № 26- 922-19, змінену в частині розрахунку суми збитків листом від 28.11.2019 року за вих. № 26-/10- 4331-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил у розмірі 122885,48 грн. за різницю між замовленим в березні 2019 року обсягом природного газу (8553,000 куб.м.) та фактичним обсягом використаного Відповідачем в березні 2019 року природного газу за Договором (8015,874 куб.м.), згідно детального розрахунку, який міститься в матеріалах справи.

Акт-претензія від № 26-922-19 отриманий відповідачем 20.05.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 631; лист від 28.11.2019 року за вих.№ 26/104331-19 отриманий відповідачем 06.12.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 160.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 8 від 23.04.2019 року) постачальник передає споживачу у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 4591,000 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.04.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 3649,34500 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в квітні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 941,655 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

19.06.2019 року позивачем на адресу відповідача відправлено акт-претензію за вих. № 26- 9190-19, змінену в частині розрахунку суми збитків листом від 28.11.2019 року за вих. № 26-/10- 4334-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил у розмірі 207520.24 грн. за різницю між замовленим в квітні 2019 обсягом природного газу (4591,000 куб.м.) та фактичним обсягом використаного Відповідачем квітні 2019 року природного газу за Договором (3649,345 куб.м.), згідно детального розрахунку, наданого у додатку до цього позову.

Акт-претензія від № 26-2190-19 отриманий відповідачем 20.06.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 959; лист від 25.11.2019 року за вих.№ 26-4080-19 отриманий Відповідачем 06.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 160.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 11 від 29.05.2019 року) постачальник передає споживачу у травні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 293,989 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.05.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 378,03600 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач у травні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 84,04700 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

04.12.2019 року позивачем на адресу відповідача відправлено акт-претензію за вих. № 26/10-4553-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 302064,92 грн. за різницю між замовленим в травні 2019 року обсягом природного газу (378,036 куб.м.) та фактичним обсягом використаног відповідачем травні 2019 року природного газу за Договором (293,989 куб.м.), згідно детального розрахунку, який міститься в матеріалах справи.

Акт-претензія від № 26/10-4553-19 отриманий відповідачем 06.12.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 160.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 13 від 27.06.2019 року) постачальник передає споживачу у червні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 145,083 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 30.06.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 186,480 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в червні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 41,397 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

04.12.2019 року позивачем на адресу відповідача відправлено акт-претензію за вих. № 26/10-4553-9, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 137948,63 грн. за різницю між замовленим в червні 2019 року обсягом природного газу (186,480 куб.м.) та фактичним обсягом використаного відповідачем червні 2019 року природного газу за Договором (145,083 куб.м.), згідно детального розрахунку, який міститься в матеріалах справи.

Акт-претензія від № 26/10-4554-19 отриманий відповідачем 06.12.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 160.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 15 від 29.07.2019 року) постачальник передає споживачу у липні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 103,050 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.07.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 109,68706 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач у липні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 6,63706 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

04.12.2019 року позивачем на адресу відповідача відправлено акт-претензію за вих. № 26/10-4553-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил у розмірі 19535,56 грн. за різницю між замовленим в липні 2019 року обсягом природного газу (109,6876 куб.м.) та фактичним обсягом використаного відповідачем липні 2019 року природного газу за Договором (103,050 куб.м.), згідно детального розрахунку, який міститься в матеріалах справи.

Акт-претензія від № 26/10-4555-19 отриманий відповідачем 06.12.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 160.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 17 від 30.08.2019 року) постачальник передає споживачу у серпні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 65,620 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.08.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 28,79797 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в серпні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 36,82203 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

04.12.2019 року позивачем на адресу відповідача відправлено акт-претензію за вих. № 26/10-4553-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил у розмірі 5937,73 грн. за різницю між замовленим в серпні 2019 року обсягом природного газу (65,620 куб.м.) та фактичним обсягом використаного відповідачем серпні 2019 року природного газу за Договором (28,79797 куб.м.), згідно детального розрахунку, який міститься в матеріалах справи.

Акт-претензія від № 26/10-4556-19 отриманий відповідачем 06.12.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 160.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 19 від 30.09.2019 року) постачальник передає споживачу у вересні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 106,240 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 30.09.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 80,19224 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в вересні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 26,04776 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

04.12.2019 позивачем на адресу відповідача відправлено акт-претензію за вих. № 26/10-4553-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п.3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил у розмірі 3828,95 грн. за різницю між замовленим в вересні 2019 року обсягом природного газу (106,240 куб.м.) та фактичним обсягом використаного відповідачем серпні 2019 року природного газу за Договором (80,19224 куб.м.), згідно детального розрахунку, наданого у додатку до цього позову.

Акт-претензія від № 26/10-4557-19 отриманий відповідачем 06.12.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 160.

На час розгляду справи збитки позивача в добровільному порядку відповідачем не відшкодовані.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України одним з правових наслідків порушення зобов`язання є встановлене договором або законом є відшкодування збитків.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч.1 ст. 623 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Суд перевіривши розрахунок збитків, зазначає що він є правильним та відповідає умовам пунктів 3.13. та 5.7. Договору та п. 1 Розділу VI Правил. Тому, вимога щодо стягнення збитків у розмірі 799721,51 грн. підлягає задоволенню.

Щодо доводів відповідача про неможливість здійснення корегування обсягу спожитого населенням природного газу, суд зазначає таке.

Стаття 3 ЦК України визначає однією із засад цивільного законодавства свободу договору.

Вказаній нормі кореспондують норми частини першої статті 627 цього кодексу, згідно з якою відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Реалізуючи свою свободу договору сторони вільно, самостійно, на власний розсуд, тобто за волевиявленням обох сторін, передбачили підстави та порядок нарахування збитків позивачем. Враховуючи встановлені судом факти невідповідності фактичного обсягу використаного відповідачем природного газу замовленому обсягу газу на відповідний період, суд вважає непереконливими твердження відповідача про відсутність в його діях вини та протиправної поведінки.

За таких підстав, заперечення відповідача позбавлені фактичного та правового обґрунтування, є такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв`язку з ненаданням доказів в підтвердження обставин, викладених у відзиві, що порушує умови ч.1 ст. 74 ГПК України, за приписами якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

На підставі ст.ст. 6, 11, 525, 530, 626, 712, ч. 3 ст. 509, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 629, ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України, керуючись статтями 73-74, 76-80, 129, 231-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м.Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) пеню у сумі 61392,34 грн., 3% річних у сумі 12037,71 грн., збитки у сумі 799721,51 грн. та судовий збір в сумі 13097,28 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України .

Повне рішення складено "10" вересня 2020 р.

Суддя О.В. Смірнова