УХВАЛА

17 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 6/4/30

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Ткач І.В., Мамалуй О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Чус О.В., Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.

від 20.02.2020

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Оріхівського району електричних мереж

до Підприємства Оріхівської виправної колонії № 88

про стягнення грошової суми

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» 06.08.2020 звернулося, через Центральний апеляційний господарський суд, до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.02.2020 у справі № 6/4/30.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2020 визначено склад колегії суддів: Баранець О.М. - головуючий, Ткач І.В., Кролевець О.А.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2020 у зв?язку з відпусткою судді Кролевець О.А. визначено склад колегії суддів: Баранець О.М. - головуючий, Ткач І.В., Мамалуй О.О.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 року № 460-IX, який набрав чинності з 08.02.2020, внесено зміни до законодавчих актів України, у тому числі, у Господарському процесуальному кодексі України.

Дослідивши матеріали касаційної скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до частини 2 статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (справа «Мушта проти України» (MUSHTA v. UKRAINE, заява № 8863/06, ЄСПЛ, від 18.11.2010, § 37).

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із принципів господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Аналогічні положення закріплено і в частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України, за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом частини 1 статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини 1 статті 287 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, встановлене законодавством обмеження права на касаційне оскарження відповідає вимогам вищевказаної статті 129 Конституції України.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.12.2019 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про виправлення помилки у судовому наказі по справі № 6/4/30, внесено виправлення до рішення Господарського суду Запорізької області від 05.04.2002 та наказів Господарського суду Запорізької області від 15.04.2002 у справі № 6/4/30.

Постановою від 20.02.2020 у справі № 6/4/30 Центральним апеляційним господарським судом ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.12.2019 у справі № 6/4/30 скасовано, в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про виправлення помилки у судових наказах від 15.04.2002 по справі № 6/4/30 відмовлено.

Разом з тим вказана ухвала суду першої інстанції не входить до переліку ухвал визначеного приписами пункту 2 частини першої статті 287 ГПК України, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23.10.1996; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19.12.1997).

Таким чином законодавець цілком свідомо надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у пункті 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.02.2020 у справі № 6/4/30, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.02.2020 у справі № 6/4/30.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді І. Ткач

О. Мамалуй