ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2296/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2)
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця - Захаржевського, буд. 6/8)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант", в якому просить стягнути з відповідача 27006,76 грн. сплаченого страхового відшкодування, 13425,68 грн. подвійної облікової ставки Національного банку України, 2294, 16 грн. інфляційного збільшення боргу, 1366, 17 грн. 3% річних.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 10.03.2019 18 год. 30 хв. у Івано-Франковській області Рожнятівського р-ну, в с. Цінева сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "ВАЗ 21099" д/н НОМЕР_1 та "SKODA FABIA" д/н НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ТОВ "Експрес Страхування" автомобіль за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 207ю17.000002 від 29.11.2017, у зв`язку з чим страховиком було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 28006,76грн. Враховуючи, що цивільна відповідальність особи, винної в скоєнні ДТП була застрахована у відповідача, позивач звернувся до останнього з вимогою про сплату суми страхового відшкодування. Проте, відповідачем сума відшкодування сплачена не була, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2296/20. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

04.08.2020 відповідачем до канцелярії суду подано відзив на позов за вх. № 17787, в якому відповідач суму страхового відшкодування у розмірі 27006,76 грн. не спростовує, проте не погоджується з періодом та сумами нарахування подвійної облікової ставки Національного банку України, інфляційних втрат та 3% річних, оскільки позивачем невірно взято період для розрахунку, а саме 06.11.2018 по 13.07.2020 замість 06.11.2019 по 13.07.2020. За підрахунками відповідача, окрім суми страхового відшкодування, стягненню підлягають сума подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 3988,01 грн., 3% річних у розмірі 555,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 490,91 грн. У зв`язку з вказаним, відповідач просить позов задовольнити частково.

Відзив долучено судом до матеріалів справи.

Відповідь на відзив позивачем до суду подана не була.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

10 березня 2019 року о 18 год. 30 хв. у Івано-Франківській обл. Рожнятівського р-ну., с. Цінева по вул. Миру, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_1 , внаслідок порушення Правил дорожнього руху скоїв зіткнення з транспортним засобом "SKODA FABIA" , д/н НОМЕР_2 , який належить Представництву «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна».

Настання дорожньо-транспортної пригоди підтверджується Довідкою № 024385 про дорожньо-транспортну пригоду та Схемою наслідків дорожньо-транспортної транспортної пригоди.

Автомобіль "SKODA FABIA" , д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований у ТДВ "Експрес Страхування" за Генеральним договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 207.17.00000 від 29.11.2017.

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02.04.2019 по справі № 350/477/19 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП на накладено адміністративне стягнення.

Внаслідок зазначеного ДТП, автомобіль марки "SKODA FABIA" , д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, чим його власнику була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 28006,76 грн., що підтверджується страховим актом № 11.19.603-1 від 25.04.2019 та рахунком СЧ12190 від 17.04.2019.

Позивачем на підставі отриманих документів було прийнято рішення про визнання дорожньо-транспортної пригоди, в якій пошкоджено автомобіль марки "SKODA FABIA" , д.н.з. НОМЕР_2 страховим випадком та на підставі заяви страхувальника сплачено страхове відшкодування в сумі 28006,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЦО01970 від 25.04.2019.

Відповідно до довідки № 024385 про дорожньо-транспортну пригоду цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "ВАЗ 21099", д.н.з. НОМЕР_1 застрахована Акціонерним товариством "Страхова компанія "Мега-Гарант" поліс № АК/8986163 терміном дії до 10.06.2019.

Відповідно до відомостей ЦБД МТСБУ поліс № АК/8986163 діючий станом на 10.03.2019; ліміт за шкоду майну - 100000,00 грн.; франшиза - 1000,00 грн.

Листом від 31.07.2019 (вих. № 4519/07-11.19.603) позивач звернувся до відповідача із заявою про відшкодування шкоди по полісу АК/8986163, яка була отримана відповідачем 05.08.2019, що підтверджується повідомленням про отримання поштового відправлення.

Однак, відповідачем не була здійснена виплата страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 27006,76 грн. сплаченого страхового відшкодування, 13425,68 грн. подвійної облікової ставки Національного банку України, 2294, 16 грн. інфляційного збільшення боргу, 1366, 17 грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Страхування, згідно з приписами ст. 1 Закону України "Про страхування", який регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування", яка кореспондується зі статтею 354 Господарського кодексу України та статтею 979 Цивільного кодексу України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком, за умовами ч.2 ст.8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За положеннями ст. 9 Закону України "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України, ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Враховуючи наведене, заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вже зазначалось, положеннями ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди, відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування).

Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17.

Враховуючи наведене, у справі, що розглядається, у відповідача у зв`язку із настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, за мінусом франшизи.

Як було встановлено судом, виконуючи свої зобов`язання за Генеральним договором добровільного страхування наземного транспорту № 207.17.000002 від 29.11.2017, ТДВ "Експрес Страхування" виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 28006,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЦО01970 від 25.04.2019.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" сума сплати страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами укладеного договору.

Полісом № АК/8986163 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено ліміт відповідальності страховика за завдання шкоди майну у розмірі 100000,00 грн. та франшизою -1000,00 грн.

Зважаючи на вказане, відповідачем повинна бути відшкодована шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 27006,76 грн. (28006,76 грн. - 1000,00 грн. = 27006,76 грн.).

Відповідач доказів виплати страхового відшкодування позивачу до суду не надав, у відзиві на позов розмір суми страхового відшкодування не спротовує.

А отже, оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТДВ "Експрес Страхування" про стягнення з відповідача 27006,76 грн. сплаченого страхового відшкодування є обґрунтованими, відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, не спростовані відповідачем і є такими, що підлягають задоволенню.

Разом з цим, у зв`язку з простроченням виплати страхового відшкодування, позивач просить також стягнути з відповідача 13425,68 грн. подвійної облікової ставки Національного банку України, 2294, 16 грн. інфляційного збільшення боргу, 1366, 17 грн. 3% річних.

Розглядаючи вказані позовні вимоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Пунктом 36.5. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Отже, враховуючи правову природу спірних правовідносин, вимога про сплату страхового відшкодування є грошовим зобов`язанням та у разі неналежного виконання такого зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати пені, інфляційних втрат та 3% річних.

За підрахунками позивача за період з 06.11.2018 по 13.07.2020 стягненню з відповідача підлягають сума подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 13425,68 грн., сума інфляційного збільшення боргу у розмірі 2294, 16 грн. та сума 3% річних у розмірі 1366, 17 грн.

Не погоджуючись з періодом нарахування, відповідачем у відзиві на позов надано контррозрахунок за період 06.11.2019 по 13.07.2020, згідно якого сума подвійної облікової ставки Національного банку України складає 3988,01 грн., сума інфляційних втрат складає 490,91 грн. та сума 3% річних складає 555,00 грн.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав заяву про виплату страхового відшкодування 05.08.2019, а отже зобов`язаний був сплатити страхове відшкодування у строк до 05.11.2019. Таким чином нарахування подвійної ставки НБУ, 3% річних та інфляційних втрат повинно здійснюватись з 06.11.2019, а не з 06.11.2018, як зазначено у розрахунках позивача.

Здійснивши перерахунок сум подвійної облікової ставки Національного банку України, інфляційного збільшення боргу та 3% річних за період з 06.11.2019 по 13.07.2020, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають сума подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 3989,44 грн., сума інфляційного збільшення боргу у розмірі 515,86 грн. та сума 3% річних у розмірі 557,15 грн. та саме у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. В частині позовних вимог щодо стягнення суми подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 9436,24 грн., суми інфляційного збільшення боргу у розмірі 1778,30 грн. та суми 3% річних у розмірі 809,02 грн. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вказані суми нараховані позивачем за період, який не входить до періоду прострочення виплати страхового відшкодування.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову, судовий збір у розмірі 1528,81 грн. покладається на відповідача, а судовий збір у розмірі 573,19 грн. залишається за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця - Захаржевського, буд. 6/8, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2, ) 27006,76 грн. сплаченого страхового відшкодування, 3989,44 грн. подвійної облікової ставки Національного банку України, 515,86 грн. інфляційного збільшення боргу, 557,15 грн. 3% річних, 1528,81 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог, а саме в частині стягнення суми подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 9436,24 грн., суми інфляційного збільшення боргу у розмірі 1778,30 грн. та суми 3% річних у розмірі 809,02 грн. - відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач:Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2, );

Відповідач:Акціонерне товариство "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця - Захаржевського, буд. 6/8, ).

Повне рішення складено "18" вересня 2020 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/2296/20