ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2020 Справа № 917/925/20

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ароматика", вул. Нижній Вал, буд. 7-9, м. Київ, 04071

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СП-Сервер", вул. Гоголя, буд. 110, м. Миргород, Полтавська область, 37600

про стягнення грошових коштів

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Рішення приймається з врахуванням процесуальних строків, які були продовжені відповідно до п. 4 розділу Х "Прикінцевих положень" Господарського процесуального кодексу України.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ароматика" (далі - позивач/ ТОВ "Ароматика") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СП-Сервер" (далі - відповідач/ ТОВ "СП-Сервер") 8444,05 грн., в тому числі 6970,89 грн. основного боргу, 1154,63 грн. пені, 151,82 грн. 3 % річних та 166,71 грн. втрат від інфляції. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки № 01/07-СПС від 01.07.2018.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 09.06.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Копія ухвали суду 09.06.2020 направлена на адресу відповідача повернулася не врученою з відміткою поштового відділення "Адресат відсутній".

В зв`язку з цим, на офіційному веб-порталі судової влади України 31.07.2020 було опубліковано оголошення до уваги ТОВ "СП-Сервер", як учасника справи № 917/925/20, про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв`язку з цим, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

Рішення приймається в порядку ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2018 між позивачем (постачальник за договором) та відповідачем (покупець за договором) був укладений договір поставки № 01/07-СПС з доданим до нього протоколом розбіжностей (далі - Договір, копія Договору - в матеріалах справи) відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар згідно з письмовим заявками покупця в асортименті та по цінам відповідно до специфікації та видаткових накладних, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар відповідної якості згідно з узгодженими умовами Договору.

Згідно п. 3.1 Договору постачальник поставляє товар на умовах «DDP» (у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року) - аптечні заклади покупця протягом 5 (п`яти) робочих днів, перебіг яких починається з моменту підтвердження замовлення постачальником.

Відповідно до п. 3.7 Договору ризики випадкового знищення та/або пошкодження товару, а також право власності на товар переходить до покупця в момент передачі товару та підписання видаткової накладної.

15.08.2019 між сторонами укладено специфікацію до Договору, у якій погоджено найменування та ціну товару (копія специфікації - в матеріалах справи).

Згідно наявної в матеріалах справи копії акту звірки взаєморозрахунків станом на ІІІ квартал 2019 року, який підписано обома сторонами без зауважень, на 18.07.2019 за відповідачем рахувалася заборгованість по Договору на суму 10902,88 грн.

Позивач стверджує, що відповідно до умов Договору по видатковим накладним за період з 19.07.2019 по 08.01.2020 ним було поставлено відповідачу товар на загальну суму 7035,90 грн. (з урахуванням часткового повернення товару).

На підтвердження вказаного позивачем надано копії видаткових накладних № 9486 від 19.07.2019 на суму 2274,18 грн., № 10161 від 02.08.2019 на суму 1392,60 грн., № 11926 від 06.09.2019 на суму 3528,42 грн. (всього на суму 7195,20 грн.), а також копію видаткової накладної на повернення товару позивачу № 8А-Нв-0000001 від 08.01.2020 на суму 159,30 грн.

Згідно з п. 4.2 Договору покупець зобов`язався своєчасно оплачувати постачальникові за товар за кожні 14 днів реалізації товару третім особам. При цьому покупець зобов`язався до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним, надавати постачальнику звіт про реалізований товар за звітний-місяць. У разі ненадання у зазначений строк належно оформленого звіту про реалізований товар фактично поставлений товар вважається повністю реалізованим покупцем та останній повинен негайно здійснити повний розрахунок за цей товар.

Позивач стверджує, що на виконання умов п. 4.2 Договору, жодного звіту про реалізований товар відповідачем позивачеві надано не було.

Згідно наданих позивачем копій виписок банку, відповідачем було сплачено позивачу за період з 30.09.2019 по 31.01.2020 кошти на загальну суму 10967,89 грн.

Таким чином, на момент звернення з позовом сума боргу відповідача перед позивачем за Договором становить 6970,89 грн.

Вказана сума боргу також підтверджується наданою позивачем копією акту звірки взаєморозрахунків станом на І квартал 2020 року, який підписано обома сторонами без зауважень.

Пунктом 7.3 Договору сторони погодили, що у разі прострочення розрахунку за товар покупець зобов`язався сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

На підставі вказаного пункту Договору, а також ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку із простроченням відповідачем зобов`язань з оплати отриманого по Договору товару, позивач нарахував відповідачу 1154,63 грн. пені за період з 11.09.2019 по 06.04.2020, 151,82 грн. 3 % річних за період з 11.08.2019 по 02.06.2020, а також 166,71 грн. втрат від інфляції за період з серпня 2019 року по квітень 2020 року.

Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягнути з відповідача 6970,89 грн. основного боргу, 1154,63 грн. пені, 151,82 грн. 3 % річних та 166,71 грн. втрат від інфляції.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

При ухваленні рішення суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у відповідача заборгованості за поставлений позивачем по Договору товар у розмірі 6970,89 грн. Строк оплати поставленого товару згідно умов Договору є таким, що настав. В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем суми боргу за поставлений позивачем товар.

Таким чином, позов в частині стягнення 6970,89 грн. основного боргу є обґрунтованим, відповідачем не заперечується, а отже підлягає задоволенню.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 1154,63 грн. пені, 151,82 грн. річних та 166,71 грн. втрат від інфляції.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Пунктом 7.3 Договору сторони погодили, що у разі прострочення розрахунку за товар покупець зобов`язався сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

На підставі вказаного пункту Договору, а також ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 1154,63 грн. пені за період з 11.09.2019 по 06.04.2020, 151,82 грн. 3 % річних за період з 11.08.2019 по 02.06.2020, а також 166,71 грн. втрат від інфляції за період з серпня 2019 року по квітень 2020 року.

Судом перевірено надані позивачем розрахунки пені, річних та інфляційних і встановлено їхню правильність.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1154,63 грн. пені, 151,82 грн. 3 % річних та 166,71 грн. втрат від інфляції є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався та належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СП-Сервер" ( вул. Гоголя, буд. 110, м. Миргород, Полтавська область, 37600; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ароматика" (вул. Нижній Вал, буд. 7-9, м. Київ, 04071; ) 6970 грн. 89 коп. основного боргу, 1154 грн. 63 коп. пені, 151 грн. 82 коп. річних, 166 грн. 71 коп. інфляційних втрат, 2102 грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук