РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.09.2020Справа № 910/10421/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вігмас" (02100, м.Київ, бульвар Верховної Ради 10, оф 49, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСК-БУД" (01042, м.Київ, пров.Новопечерський 19/3, корп. 1, )

про стягнення 17 819,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вігмас" звернулось до Господарського суду міста Києва з вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСК-БУД" 17 578,08 основного боргу - заборгованості за поставлений товар по договору поставки № 16/01-20 від 16.01.2020, 241,28 грн 3% річних.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.07.2020 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання, встановив учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав, у т.ч. строк для подання відповідачем заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 27.07.2020 була надіслана позивачу поштовим відправленням № 520 та повернена до суду із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Водночас 31.08.2020 позивач засобами поштового зв`язку подав до суду заяву про надання доказів понесення витрат на правничу допомогу адвоката відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України після розгляду по суті спору.

23.09.2020 позивач подав письмові пояснення по справі.

Відповідач письмового відзиву по справі не надав, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 27.07.2020 була надіслана відповідачу поштовим відправленням № 538 та повернена до суду із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Однак, за приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Жодних заяв про зміну місцезнаходження відповідача до суду не надходило.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Жодних пояснень, клопотань від позивача та відповідача, у т.ч. щодо неможливості реалізації процесуальних прав через запровадження карантину, продовження процесуальних строків, до суду не надходило.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.01.2020 між позивачем - ТОВ «Вігмас» (постачальник за договором) та відповідачем - ТОВ «ОСК-Буд» (покупець) був укладений договір поставки № 16/01-20, в порядку та на умовах якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар, а покупець - своєчасно приймати та оплачувати поставлений товар на умовах і в порядку, визначеному договором.

Сторони у п.1.3 договору узгодили, що найменування, асортимент, кількість, ціна та інші характеристики товару вказуються в замовленнях та видаткових накладних, які з моменту їх підписання є невід`ємними додатками до цього договору та є обов`язковими для сторін.

Відповідно до п.1.4 договору, видаткова накладна на переданий товар є документом, який засвідчує факт передачі товару, а також засвідчує остаточно узгоджені сторонами найменування, асортимент, кількість та ціну товару.

Поставка здійснюється постачальником, місце поставки: склад постачальника, що знаходиться за адресою: с.Зазим`є, Броварського району Київської області (п.2.1 договору).

Згідно положень п.4.1-4.2 договору, поставка товару здійснюється постачальником в межах наявного у нього асортименту, протягом строку дії договору, згідно замовлень покупця або специфікації, в яких зазначаються найменування, асортимент та кількість товару, ціна за одиницю товару, загальна ціна партії товару та інші необхідні дані.

Умовами п.6.2-6.4 договору визначено, що розрахунок за товар здійснюється шляхом перерахування 100% попередньої оплати вартості товару згідно виставленого рахунку-фактури на протязі 3-х днів; днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, зарахована на поточний рахунок постачальника.

Матеріалами справи встановлено, з метою здійснення розрахунків відповідачем виставлено позивачу для оплати рахунок на оплату № ВГ000000006 від 16.01.2020 на суму 17 578,08 грн.

За видатковою накладною № ВГ000000004 від 16.01.2020 позивачем було поставлено відповідачу товар: ковралін AW Maxima 98,4 м (97528.4375) у кількості 78 кв.м., вартістю 17 578,08 грн. Вказана накладна підписана та скріплена печатками обох сторін без зауважень.

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару за видатковою накладною № ВГ000000004 від 16.01.2020 не виконав, вимога позивача про оплату товару, надіслана 05.03.2020 засобами електронного зв`язку, залишена останнім без виконання.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача щодо оплати отриманого за видатковою накладною № ВГ000000004 від 16.01.2020 по договору поставки № 16/01-20 від 16.01.2020 складає 17 578,00 грн, також за прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов`язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у визначений строк.

Долучена до матеріалів справи видаткова накладна № ВГ000000004 від 16.01.на суму 17 578,00 грн, яка підписана уповноваженими представниками сторін без зауважень і скріплена їх печатками, приймається судом в якості належних доказів поставки товару на заявлену суму 17 578,00 грн.

Доказів оплати відповідачем вказаної суми заборгованості за отриманий товар, в тому числі у визначені договором строки - на умовах 100% попередньої оплати по виставленому рахунку у 3-х денний термін, на вимогу позивача, та станом на час розгляду даної справи по суті спору, суду не надано.

Враховуючи, що строк оплати відповідачем вартості отриманого товару є таким, що настав, за відсутності доказів оплати, вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої суми 17 578,00 грн. боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань підтверджений матеріалами справи та відповідачем належними та допустимими засобами доказування не спростований, вимоги про нарахування 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України є обґрунтованими.

При цьому, судом здійснено перевірку розрахунку заявлених позивачем 241,28 грн 3% річних, нарахування яких здійснено за період з 16.01.2020 по 01.07.2020 та встановлено наявність підстав для задоволення заявлених вимог у межах розрахунку позивача.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, відсутність обов`язку здійснити оплату вартості отриманого товару на заявлену суму не довів.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вігмас" є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Також у позовній заяві позивачем заявлено попередній обґрунтований розрахунок судових витрат, до якого включено витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 10 000,00 грн.

Суд зазначає, що позивачем подано до суду клопотання в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України про надання доказів понесення цих витрат після ухвалення рішення суду.

За таких обставин, суд приймає вказане клопотання позивача до розгляду, зауважує про визначений ч. 8 ст. 129 ГПК України строк для надання відповідних доказів: 5 днів після ухвалення рішення суду та наслідки їх неподання у вигляді залишення без розгляду.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 248-250 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСК-БУД" (01042, м.Київ, пров.Новопечерський 19/3, корп. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вігмас" (02100, м.Київ, бульвар Верховної Ради 10, оф 49, ) 17 578 (сімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн. 08 коп заборгованості, 241 (двісті сорок одну) грн 28 коп 3% річних, 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак