ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року Справа № 910/7867/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Новосельська О.В.

представники учасників справи:

позивача- не з`явився;
відповідача- Хаупшева Л.М., Алхімова Д.О.;
третьої особи- Літвін С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Вінницьким окружним адміністративним судом апеляційну скаргу Позивача-Концерну «Техвоєнсервіс» на рішення гос-подарського суду Житомирської області від 26.02.2020, повний текст якого складено 10.03.2020, у справі №910/7867/19 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом Концерну «Техвоєнсервіс» м.Київ
до Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод»

смт.Новогуйвинське Житомирської обл.
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача-

Міністерство оборони України м.Київ
про визнання недійсним договору,-

У червні 2019 року до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Концерну «Техвоєнсервіс» (надалі в тексті Концерн) з вимогами до Державного підприємства «Житомирсь-кий бронетанковий завод» (надалі в тексті Бронетанковий завод) про визнання договору про на-дання послуг від 11.08.2006 №225/К/112-06-9 недійсним.(т.1, арк.справи 6-8).

Господарський суд м.Києва ухвалою від 19.06.2019 позовну заяву разом з додатками пере-дав за підсудністю до господарського суду Житомирської області.(т.1, арк.справи 4-5).

Ухвалою від 15.07.2019 господарський суд Житомирської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №910/7867/19, а 30.09.2019 залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача Міністерство оборони України.(т.1, арк.справи 1; т.2, арк.справи 36-37).

За наслідками розгляду справи №910/7867/19 господарський суд Житомирської області рі-шенням від 26.02.2020 відмовив у задоволенні позову. Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що обставини, встановлені Київським апеляційним господарським судом у постано-ві від 16.04.2009 при розгляді справи №13/127, виключають фіктивність договору №225/К/112-06-9 від 11.08.2006 про надання послуг, вказують, що сторони бажали настання правових наслідків за таким договором, виконували його умови, а Концерн здійснював оплату виконаних Відповідачем робіт. При цьому, викладені у позовній заяві доводи Позивача, які фактично зводяться до незгоди з висновками, викладеними Київським апеляційним господарським судом у постанові від 16.04. 2009 у справі №13/127 стосовно встановлення обставин щодо виконання послуг з ремонту техніки на підставі спірного договору, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцін-ки суду, рішення у справі якого набрало законної сили та не є скасованим.(т.2, арк.справи 174-180).

Не погоджуючись із рішенням, Позивач подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської облас-ті від 26.02.2020 та прийняти нове рішення, яким задоволити позов.(т.2, арк.справи 188-193).

Обґрунтовуючи скаргу Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального та процесу-ального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що Позивачу стало відомо про фіктивність оспорюваного договору, тобто, що його сторони мали на меті свідо-мий намір невиконання зобов`язань договору та приховування справжніх намірів учасників право-чину, не 11.08.2006, як зазначено в оскаржуваному рішенні, з моменту його укладання, а з 22.04. 2019 моменту отримання листа Міністерства оборони України, разом з копіями документів, які підтверджували викладене у листі слідчого від 20.06.2018 та ознайомлення з матеріалами досудово-го розслідування у кримінальному провадженні №0000092. Посилання на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 у справі №13/127, як на підставу, що в порядку ч.4 ст.5 ГПК України звільняє Відповідача від доказування обставин та подання доказів на які він посилається у своїх запереченнях проти позову, використані виключно з метою створення підстав для обґрунтування порушення судом ст.13 ГПК України, а саме: змагальності сторін та прав Позивача. Таким чином, хибно посилаючись на ч.4 ст.75 ГПК України та роблячи висновок про нібито відсутність підстав у суду вважати спірний договір недійсним з підстав його фіктив-ності, порушено вимоги ст.ст.13, 74, 86, 210 ГПК України. Не дослідивши належним чином докази надані Позивачем та Міністерством оборони України, не надавши їм належної правової оцінки та ухваливши оскаржуване рішення, суд порушив ст.ст.202, 203, 215, 234, 526 ЦК України, ст.ст.13, 74, 86, 210, 236 ГПК України.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 відкрито про-вадження за апеляційною скаргою Позивача.(т.2, арк.справи 204).

Ухвалою від 26.06.2020 розгляд справи призначено на 28.07.2020, а ухвалою від 28.07.2020 відкладено розгляд справи на 10.09.2020.(т.2, арк.справи 209-210; т.3, арк.справи 1-2).

За час апеляційного провадження до суду надійшли:

- 08.07.2020 на адресу суду поштою надійшов відзив Відповідача, у якому він просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.(т.2, арк. справи 214-217).

- 21.07.2020 на електронну адресу суду надійшли пояснення Міністерства, у яких підтримує апеляційну скаргу та просить суд її задоволити.(т.2, арк.справи 227-230).

- 28.07.2020 надійшли додаткові пояснення Скаржника, у яких він додатково підтримує апеляційну скаргу та вважає договір фіктивним.(т.2, арк.справи 239-241).

- 04.08.2020 на адресу суду надійшли пояснення Відповідача, у яких він заперечує проти задоволення апеляційної скарги.(т.3, арк.справи 3-8).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 10.09.2020 представники Відповідача заперечи-ли проти задоволення апеляційної скарги та надали пояснення в обґрунтування правової позиції. Крім того, просили долучити до матеріалів справи Акт від 16.01.2013 №1 про вилучення для зни-щення документів не внесених до Національного архівного фронду на підтвердження знищення оригіналу Договору, яке долучено до матеріалів справи на підставі резолюції головуючого судді. (т.3, арк.справи 14).

Представник Третьої особи надав свої пояснення та підтримав апеляційну скаргу Позивача, наголошував на необхідності скасування рішення суду першої інстанції.

Позивач не забезпечив явку свого представника у призначене на 10.09.2020 судове засі-дання, хоч про час та місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому порядку.(т.2, арк. справи 248).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, Концерн «Техвоєнсервіс»-замовник та Казенне підпри-ємств «Житомирський ремонтно-механічний завод»-виконавець 11.08.2006 підписали договір №225/К/112-06-9 про надання послуг (надалі в тексті Договір) за умовами п.1.1 якого, виконавець зобов`язується виконати капітальний ремонт бронетанкового озброєння та техніки спеціального призначення, пов`язаної із забезпеченням потреб оборони і національної безпеки, (далі Бронетан-кове озброєння та техніка) за номенклатурою, у кількості, в терміни та за цінами, які зазначені у Календарному плані надання послуг з капітального ремонту бронетанкового озброєння та техніки, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток 1), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги.(т.1, арк.справи 13-19).

Відповідно до п.2.3 Договору, приймання бронетанкового озброєння та техніки для прове-дення ремонту та їх видача після проведення ремонту здійснюється Виконавцем згідно з вимогами затвердженої 19.08.1993 начальником Озброєння Збройних Сил України «Інструкції про порядок здавання бронетанкового озброєння та техніки в капітальний ремонт на бронетанкові ремонтні за-води Міністерства оборони України та отримання їх з ремонту» № 05.РМ 280.

У пункті 2.7 Договору сторони погодили, що термін проведення ремонту Бронетанкового озброєння та техніки встановлюється Календарним планом надання послуг з капітального ремонту бронетанкового озброєння та техніки, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток 1).

Згідно з п.3.5 Договору приймання наданих послуг з ремонту Бронетанкового озброєння та техніки здійснюється замовником з оформленням Акта приймання-передавання наданих послуг (форма акта згідно з Додатком 5, що є невід`ємною частиною цього Договору). Акт приймання-передавання наданих послуг підписується уповноваженими особами виконавця і замовника та за-тверджується і завіряється печатками генерального директора Замовника та директора виконавця. Акт приймання-передавання наданих послуг виконується у 3-х примірниках два для замовника, один для виконавця.

У разі відвантаження відремонтованого бронетанкового озброєння та техніки виконавець оформляє товарно-транспортні документи, які додає до рахунків на оплату за виконані послуги. Відвантаження бронетанкового озброєння та техніки здійснюється у відповідності до діючих нор-мативних та технічних документів.(п.3.6 Договору).

Ціна Договору визначається відповідно до Протоколу погодження договірної ціни на капі-тальний ремонт бронетанкового озброєння та техніки, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток 2) та Калькуляції договірних цін за статтями витрат на капітальний ремонт бронетанкового озброєння та техніки, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток 3). Загальна сума Дого-говору 14 267 784 грн. 24 коп., в т.ч. ПДВ 2 377 964 грн. 04 коп.(п.п.4.1,4.2 Договору).

Відповідно до п.4.7 разом з рахунками Виконавець повинен надати: виконані наряди на ремонт (копії нарядів у разі їх часткового виконання), акти готовності бронетанкового озброєння та техніки за підписом начальника відділу технічного контролю виконавця, акти приймання-пере-давання бронетанкового озброєння та техніки або (та) копії товарно-транспортних документів на відвантаження, копії документів про відвантаження бронетанкового озброєння та техніки (наклад-на, довіреність), акти приймання-передавання наданих послуг, фактичні калькуляції наданих пос-луг з капітального ремонту окремо за кожну одиницю бронетанкового озброєння та техніки. Замовник має право не прийняти документи від виконавця у разі порушення вимог щодо їх оформлення (відсутність печатки, підписів та ін.).

За приписами п.9.1 Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами.

Після набрання договором чинності всі попередні переговори, документи та листування стосовно нього будуть вважатися недійсними у частині, що суперечить положенням цього Дого-вору.(п.9.2 Договору).

Відповідно до п.10.1 Договір діє з дати набрання чинності і до 01.04.2007.

Договір підписано директорами та скріплено відтисками печаток сторін.(т.1, арк.справи 19).

За умовами п.14 додатками до Договору є:

Додатком №1 до договору є Календарний план надання послуг з капітального ремонту бро-нетанкового озброєння та техніки КП «Житомирський ремонтно-механічний завод», в якому сто-рони погодили, зокрема, термін виконання робіт до 30.08.2006 та загальну вартість послуг, яка складає 14 267 784 грн. 24 коп.(т.1, арк.справи 20).

Додатком №2 є протокол погодження договірної ціни на капітальний ремонт бронетанкового озброєння та техніки між Концерном «Техвоєнсервіс» і КП «Житомирський ремонтно-механічний завод».(т.1, арк.справи 21).

У Додатку 3 до Договору сторони погодили калькуляцію договірних цін за статтями витрат на капітальний ремонт бронетанкового озброєння та техніки БМП-1.(т.1, арк.справи 22).

Апеляційний суд встановив, що у провадженні господарського суду м.Києва перебувала справа №13/127 за позовом Військового прокурора Житомирського гарнізону до Державного гос-подарського об`єднання концерну «Техвоєнсервіс» про стягнення 13 803 062 грн. 33 коп. та за зус-трічним позовом Державного господарського об`єднання концерну «Техвоєнсервіс» до Державно-го підприємства «Житомирський ремонтно-механічний завод» за участю третьої особи без само-стійних вимог на предмет спору за зустрічним позовом на стороні відповідача Міністерства обо-рони України про розірвання договору №225/К/112-06-9 від 11.08.2006. Позовні вимоги Прокуро-ра вмотивовані неналежним виконанням Державним господарським об`єднанням концерном «Тех-воєнсервіс» зобов`язань з оплати послуг наданих за договором №225/К/112-06-9 від 11.08.2006. Рішенням Господарського суду м.Києва від 10.02.2009 у справі №13/127 в задоволенні первісних позовних вимог та зустрічних позовних вимог відмовлено повністю.

Однак, постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 у справі №13/127 рішення господарського суду міста Києва від 10.02.2009 скасовано. Позовні вимоги Вій-ськового прокурора Житомирського гарнізону задоволено повністю та стягнуто з Державного гос-подарського об`єднання Концерн «Техвоєнсервіс» на користь Державного підприємства «Жито-мирський ремонтно-механічний завод» 11 673 095 грн. 05 коп. за надані послуги та 583 993 грн. 33 коп. пені. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.(т.1, арк.справи 102-111).

При вирішенні спору у справі №13/127 Київським апеляційним господарським судом у пос-танові від 16.04.2009 досліджено, що 25.07.2003 Міністром оборони України прийнято рішення №4342/з «Щодо вирішення проблеми використання надлишкового озброєння, військової техніки та майна» про зосередження на площах ремонтних підприємств Міністерства оборони України чергової партії озброєння та військової техніки з метою відновлення ремонтного фонду, модерні-зації, передпродажної підготовки та реалізації. На виконання вищезазначеного рішення протягом 2003-2004 років до КП «Житомирський ремонтно-механічний завод» з різних військових частин на підставі нарядів Головного бронетанкового управління Озброєння Міністерства оборони України, бронетанкових служб Північного і Західного оперативного командувань Сухопутних військ Зброй-них Сил України було передано 39 одиниць БМП-2 для проведення ремонту. Ремонт зазначеної бронетанкової техніки було проведено у 2004-2005 роках та прийнято її на склад готової продукції в 2005р. При цьому капітальний ремонт було проведено у відповідності до вимог наказу Міністра оборони України 1993 року №041, пункти 4 та 6 якого забороняють утримання у бойовій та стро-йовій групах машини, що побували у середньому ремонті; наказу Головнокомандувача Сухопут-них військ Міністерства оборони СРСР 1988 року №003 (стосовно термінів напрацювання до капі-тального ремонту основних агрегатів машини стабілізатора, гармати, кулемета, прицільного комплексу, приладів спостереження та ін.); наказу Міністра оборони СРСР 1986 року №0065 сто-совно термінів напрацювання до капітального ремонту засобів зв`язку; рішення начальника Головного бронетанкового управління Міністерства оборони СРСР від 7.09.1988 №1В-346/2 щодо недоцільності проведення регламентного ремонту та відміни проведення середнього ремонту ма-шинам, які потребують регламентного ремонту та обов`язковим проведенням їм капітального ремонту. На час проведення ремонту бронетанкової техніки позивач (у даній справі Відповідач) був казенним підприємством і в силу ч.1 ст.77 ГК України здійснював свою господарську діяль-ність відповідно до виробничих завдань державного органу управління Міністерства оборони України. Відповідно до Статуту Казенного підприємства «Житомирський ремонтно-механічний за-вод» метою його діяльності являлось виконання державного замовлення Міністерства оборони України з ремонту озброєння та військової техніки. 23.11.2005 Казенне підприємство «Житомир-ський ремонтно-механічний завод» повідомило Центральному бронетанковому управлінню Голов-ного управління логістики Командування сил підтримки Збройних Сил України про можливість здійснення ремонту вищевказаних 39 БМП-2 за загальною вартістю 18 240 814 грн. 80 коп. разом з ПДВ, а 08.12.2005 направило до зазначеного управління проект договору між Міністерством обо-рони України та Позивачем щодо їх капітального ремонту за ціною 16 000 405 грн. 20 коп. Позивач звернувся 13.12.2005 з цього приводу з листом до заступника Міністра оборони України. 01.02. 2006 Центральним бронетанковим управлінням Головного управління логістики Командування сил підтримки Збройних Сил України до казенного підприємства «Житомирський ремонтно-меха-нічний завод» було направлено витяг з Плану ремонту Бронетанкового озброєння та техніки Зброй-них Сил України на 2006 рік, яким казенному підприєммству за програмою 2101140/3 призначено 16 000 000 грн. за раніше проведений ремонт 39 одиниць БМП-2. У той же день Концерн «Техвоєн-сервіс» листом №225/к/70 повідомив Казенному підприємству «Житомирський ремонтно-механіч-ний завод», що у 2006 році договори на виконання ремонту озброєння та військової техніки дер-жавними підприємствами, які входять до складу Концерну, повинні укладатись із генеральним директором Концерну і виконання всіх інших розпоряджень з даного питання в обов`язковому порядку погоджувати з генеральним директором Концерну. Оскільки Казенне підприємство «Жито-мирський ремонтно-механічний завод» входило до складу учасників Концерну, на виконання заз-наченого листа 11.08.2006 ним та Концерном «Техвоєнсервіс» укладено договір №225/К/112-06-9 про надання послуг. Наказом Міністра оборони України від 01.11.2006 №888/97 Казенне підпри-ємство «Житомирський ремонтно-механічний завод» Міністерства оборони України перетворено у Державне підприємство «Житомирський ремонтно-механічний завод» Міністерства оборони Украї-ни, яке є правонаступником усіх прав та обов`язків Казенного підприємства «Житомирський ремонтно-механічний завод» Міністерства оборони України.

11.08.2006 сторонами при укладенні договору №225/К/112-06-9 обумовлено передавання виконавцем представнику замовника визначеній військовою частиною НОМЕР_1 військовій частині НОМЕР_2 вже фактично раніше відремонтованих виконавцем конкретно визначених за номерами 36 одиниць БМП-2 та прийняття раніше виконаних виконавцем робіт, перевірку їх якості та оплату їх вартості замовником, тобто замовник не замовляв виконання робіт, а фактично приймав їх резуль-тат вартість раніше виконаного ремонту БМП-2, а виконавець зобов`язувався передати їх предс-тавнику замовника та здійснювати їх гарантійне обслуговування протягом визначеного у договорі однорічного терміну.

21.08.2006 представником військової частини НОМЕР_2 капітаном Джуманязовим С.У., який діяв на підставі довіреності №ЯЛИ 525778, виданої командиром військової частини НОМЕР_2 14.08. 2006 прийнято 36 одиниць БМП-2 за номерами, визначеними у наряді №59/06 від 02.08.2006, та підписано 36 актів №№1-36 прийому-передавання цих БМП-2. Із зазначених актів, які складені на виконання умов договору №225/К/112-06-9, вбачається, що представник замовника підтверджує, що капітальний ремонт виконано якісно та в повному обсязі, бронетанкове озброєння та техніку випробувано та перевірено, їх технічний стан відповідає вимогам нормативно-технічної документ-тації на видачу з ремонту.

21.08.2006 та 09.01.2007 генеральним директором концерну «Техвоєнсервіс» підписано 36 актів (№1 21.08.2006 та №№2-36 09.01.2007) приймання-передавання наданих виконавцем пос-луг на загальну суму 14 267 784 грн. 24 коп. з капітального ремонту вищезазначених 36 одиниць БМП-2, визначених нарядом №59/06 від 02.08.2006, та скріплено печаткою концерну. Із актів вба-чається, що капітальний ремонт виконано якісно та в повному обсязі, бронетанкове озброєння та техніку випробувано та перевірено, технічний стан бронетанкового озброєння та техніки відпові-дає вимогам нормативно-технічної документації на видачу з ремонту; сторони взаємних претензій не мають. Тобто замовник фактично прийняв до оплати належним чином виконані у 2004-2005 роках виконавцем роботи з ремонту 36 одиниць БМП-2 в рахунок виконання умов договору від 11.08.2006 №225/К/112-06-9, про що зазначено в самих актах приймання-передавання наданих послуг.

У період з 27.12.2006 по 28.08.2007 Концерн «Техвоєнсервіс» згідно умов договору здійснив часткову оплату (шляхом перерахування коштів, передачі майна та укладення угоди про взаємоза-лік) наданих виконавцем (КП «Житомирський ремонтно-механічний завод») послуг на загальну суму 2 594 689 грн. 24 коп., чим фактично неодноразово визнав свою заборгованість перед позива-чем.(т.1, арк.справи 105-109).

Постановою Вищого господарського суду від 22.09.2009 постанову Київського апеляційно-го суду від 16.04.2009 по справі №13/127 залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що 26.10.2017 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві відкрито виконавче провадження №55003446 з примусового виконання наказу господарського су-ду м.Києва №13/127, виданого 30.04.2009.(т.1, арк.справи 99-100).

Натомість, Позивач вважає, що ремонт техніки було здійснено за укладеним договором 10.04.2006 Міністерством оборони України-замовником та Концерном «Техвоєнсервіс»-виконав-цем №328/3/5/4 про надання послуг за кошти Державного бюджету, за умовами п.1.1 якого вико-навець зобов`язувався виконати ремонт (капітальний ремонт озброєння та техніки, капітальний ре-монт двигунів та агрегатів до бронетанкового озброєння та техніки, виготовити бронетанкову про-дукцію спеціального призначення, пов`язану з забезпеченням потреб оборони і національної безпе-ки (далі Бронетанкове озброєння та техніка ) за номенклатурою, у кількості, в терміни та за ці-нами, які визначатимуться Додатковими угодами до цього Договору, що будуть невід`ємною час-тиною цього Договору, а замовник зобов`язувався прийняти та оплатити ці послуги.(т.1, арк.спра-ви 23-29).

Згідно п.2.1 даного договору, ремонт бронетанкового озброєння та техніки проводиться ви-конавцем з заподіянням виробничих потужностей підприємств, що входять до складу виконавця, у відповідності до вимог стандартів (ГОСТ 22581-77, ГОСТ 18505-73) та технічної документації. Перелік представників виконавця визначений відомістю представників виконавця, що є невід`єм-ною частиною цього Договору (Додаток № 1 ).

За умовами п.2.2 Договору від 10.04.2006, передача виконавцю (представникам виконавця) для ремонту бронетанкового озброєння та техніки здійснюється з`єднаннями, військовими части-нами, військовими навчальними закладами та установами Збройних Сил України на підставі наря-дів (форма 5 Керівництва з обліку озброєння техніки, майна та інших матеріальних засобів у Збройних Силах, введеного в дію наказом Міністра оборони від 1979 року №260), наданих війсь-ковою частиною А 0174, м.Київ, вул.Дегтярівська, 28-А.

Умовами п.3.2 Договору від 10.04.2006 передбачено, що приймання-передавання броне-танкового озброєння та техніки після проведення ремонту здійснюється зі складу виконавця (пред-ставників виконавця) у відповідності з вимогами нормативно-технічної документації на здачу бро-нетанкового озброєння та техніки в капітальний ремонт та їх видачу з ремонту та оформляється Актом приймання-передавання бронетанкового озброєння та техніки (форма акта згідно з Додатком №2, що є невід`ємною частиною цього Договору). Акт приймання-передавання бронетанкового озброєння та техніки підписується уповноваженими особами виконавця (представників виконавця) і представника Замовника та затверджується генеральним директором Виконавця (директорами представників Виконавця ). Підпис генерального директора Виконавця (директорів представників виконавця) завіряється печаткою. Акт приймання-передавання бронетанкового озброєння та техні-ки виконується у 4-х примірниках по одному для Замовника, представника Замовника, Виконавця, представника Виконавця.

Згідно п.3.3 Договору від 10.04.2006, передавання бронетанкового озброєння та техніки представнику Замовника після надання послуг здійснюється за участю начальника ВТК Вико-навця (представників Виконавця).

Представник Замовника зобов`язаний протягом тридцяти робочих днів з дати підписання Акта приймання-передавання отримати Бронетанкове озброєння та техніку зі складу Виконавця (представників Виконавця).(п.3.4 Договору від 10.04.2006).

У п.3.5 Договору від 10.04.2006 (в редакції додаткової угоди №1/1 від 28.06.2006) сторони дійшли згоди, що приймання наданих послуг з ремонту Бронетанкового озброєння та техніки здій-нюється Замовником з оформленням Акта приймання-передавання наданих послуг (форма акта згідно з Додатком №3, що є невід`ємною частиною цього Договору). Акт приймання-передавання наданих послуг підписується уповноваженими особами Виконавця і Замовника та затверджується і завіряється печатками генерального директорв Концерну «Техвоєнсервіс» та від імені Замовника командиром військової частини НОМЕР_1 . Акт приймання-передавання наданих послуг виконується у 3-х примірниках по одному для замовника, військової частини А 0174 та виконавця.

Пунктом 4.2 Договору від 10.04.2006 (в редакції додаткової угоди №2 від 03.07.2006) сторони погодили, що загальна сума договору за КПКВ 2101140/3, загальний фонд, КЕКВ 1 грн. 70 коп., в тому числі ПДВ 249 999 грн. 95 коп.(т.1, арк.справи 38).

Згідно Додатка 1 до Договору від 10.04.2006 Казенне підприємство Міністерства оборони України «Житомирський ремонтно-механічний завод» включено до переліку представників вико-навця.(т.1, арк.справи 30).

Матеріали справи свідчать, що за договором №328/3/5/4 від 10.04.2006 послуги надані в повному обсязі на загальну суму 1 499 999 грн. 69 коп., що підтверджує актами приймання-пере-давання наданих послуг №328/3/8/5/1 від 30.06.2006, №328/3/8/5/2 від 30.06.2006, №328/3/8/5/9 від 18.12.2006.(т.2, арк.справи 113-114) та оплачені, що підтверджує копіями платіжних доручень №328/3/5/15 від 02.06.2006, №328/3/5/39 від 04.09.2006, №328/3/5/10 від 18.12.2006.(т.2, арк.справи 157-159).

Як зазначалось вище, рішенням від 26.02.2020 господарський суд Житомирської області відмовив у задоволенні позову у повному обсязі.(т.2, арк.справи 174-180).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на нас-тупне:

Предметом даного спору є визнання недійсним договору з підстав його фіктивності.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) госпо-дарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення зобов`язання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин, згідно зі ст.193 ГК Ук-раїни, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, ін-ших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання від-повідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у ви-падках та порядку, визначеному законодавством.

Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

При цьому, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Так, підставою недійсності правочину, відповідно до ст.215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-тре-тьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповіда-ти його внутрішній волі.

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів зауважує, що положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його пору-шення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним та настання відповідних наслідків: відповідність змісту правочину вимогам закону, додержання встановленої форми правочину, пра-воздатність сторін правочину, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обс-тавини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивіль-ного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли зго-ди з усіх істотних умов, тобто на момент підписання договору його сторонами.

За результатами розгляду такого спору про визнання недійсним правочину вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було пору-шено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право поруше-но та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Матеріали справи свідчать, що звертаючись із позовом та апеляційною скаргою Позивач виходить з того, що Договір №225/К/112-06-9 від 11.08.2006 про надання послуг є недійсним через його фіктивність, оскільки його укладено без наміру створення правових наслідків, обумовлених у договорі, а послуги, які є предметом спірного договору були виконані в межах договору №328/3/ 5/4 від 10.04.2006.

Відповідно до ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, у тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторони не вчиняли ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення ли-ше про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не оз-начає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення госпо-дарським судом умислу його сторін.

Розглядаючи дану справу апеляційний суд враховує, що ознака фіктивності має бути прита-манна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового резуль-тату, то такий правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання право-чину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Тому, колегія суддів приймає до уваги, що з моменту підписання 11.08.2006 Договору сто-рони визнали існування між ними відносин з надання послуг, оскільки такі відносини підпадають під визначення статті 901 ЦК України, коли за договором про надання послуг одна сторона (вико-навець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплати-ти виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець, в силу приписів ст.902 ЦК України повинен надати послугу особисто. У випад-ках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за пору-шення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможли-вості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`я-заний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встанов-лено договором або законом (ст.903 ЦК України).

Таким чином, договір надання послуг є двостороннім правочином, за яким обов`язку вико-навця з надання певної послуги кореспондується обов`язок замовника з її оплати.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, а на підставі ч.4 ст.75 ГПК України не потребує доказування, оскільки встановлено при розгляді справі №13/127, що на виконання умов договору №225/К/112-06-9 від 11.08.2006, 21.08.2006 та 09.01.2007 генеральним директором концерну «Техвоєнсервіс» підписано 36 актів (№1 21.08.2006 та №№2-36 09.01.2007) приймання-передавання наданих виконавцем (Казенним підприємством «Жито-мирський ремонтно-механічний завод») послуг на загальну суму 14 267 784 грн. 24 коп. з капіталь-ного ремонту 36 одиниць БМП-2, визначених нарядом №59/06 від 02.08.2006 та скріплено печат-кою Концерну.

В постанові Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 у справі №13/127 вказано: з актів вбачається, що капітальний ремонт виконано якісно та в повному обсязі, броне-танкове озброєння та техніку випробувано та перевірено, технічний стан бронетанкового озброєн-ня та техніки відповідає вимогам нормативно-технічної документації на видачу з ремонту; сторони взаємних претезій не мають.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що замовник фактично прийняв до оплати належним чином виконані у 2006-2007 роках виконавцем роботи з ремонту 36 одиниць БМП-2 в рахунок виконання умов договору від 11.08. 2006 №225/ К/112-06-9, про що зазначено в самих актах приймання-передавання наданих послуг.

Крім того, постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 у спра-ві №13/127 встановлено факт часткового проведення розрахунків Концерном «Техвоєнсервіс» на загальну суму 2 594 689 грн. 24 коп.

Колегія суддів зауважує, що обставини, встановлені Київським апеляційним господарським судом під час розгляду справи №13/127 виключають фіктивність договору №225/К/112-06-9 від 11.08.2006 про надання послуг і вказують, що сторони бажали настання правових наслідків за та-ким договором, виконували його умови, а Концерн «Техвоєнсервіс» здійснював оплату виконаних Відповідачем робіт.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Євро-пейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» зазначено, що процесуальні норми при-значені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначе-ності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів.

До правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика.

Дотримуючись при перегляді рішення у даній справі принципу правової визначеності коле-гія суддів дійшла висновку, що причиною подання данного позову є намагання Концерну «Тех-воєнсервіс» переоцінити докази і обставини, встановлені рішенням, яке набрало сили 16.04.2009 року.

Тому, правомірним є висновок суду першої інстанції про відсутність необхідності застосу-вання строків позовної давності з огляду на безпідставність позову.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія судів вважає, що матеріалами справи спростовуються посилання скаржника на фіктивність Договору, оскільки на його виконання сторонами вчинялись дії, передбачені у предметі договору, а саме надавались, приймались та частково оплачено послуги з ремонту техніки. При цьому, обс-тавини виконання оспорюваного Договору досліджувались у судовій справі №13/127.

Враховуючи всі вищевикладені обставини в сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо безпідставності позову, позаяк оспорюваний Договір укладено на виконання його умов з реальною метою та настанням наслідків, передбаче-них його умовами.

Всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Позивача про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо безпідставності позову, а тому рішення суду першої інстан-ції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнають-ся такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсь-кого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284, 287 Господарського процесуа-льного кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Концерну «Техвоєнсервіс» на рішення господарського суду Житомир-ської області від 26.02.2020 у справі №910/7867/19 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №910/7867/19 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.