РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.09.2020Справа № 910/5629/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Белтімпорт"
доФізичної особи-підприємця Кучеренко Анастасії Олександрівни
простягнення 59 444,90 грн.
Суддя Бойко Р.В.

Секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представники сторін:

від позивача:Чередніченко Є.М.
від відповідача:Вініченко В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Белтімпорт" (надалі - "Товариство") звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Кучеренко Анастасії Олександрівни (надалі - "Підприємець") про стягнення 59 444,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за Договором на розробку дизайн-проекту інтер`єру приміщень громадського призначення №ДП1946 від 16.04.2019 зобов`язань щодо своєчасного розроблення дизайн-проекту приміщень, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Пирогівський шлях, 34А, у зв`язку з чим позивачем було розірвано вказаний договір в односторонньому порядку шляхом направлення претензії №1 від 20.02.2020, а тому він вказує на існування обов`язку відповідача по поверненню суми безпідставно набутих коштів у розмірі 26 850,00 грн., які були сплачені в якості передплати за таким правочином, та відшкодуванню завданих збитків у розмірі 26 850,00 грн. Крім того, позивачем заявляється до стягнення з відповідача неустойка у розмірі 5 744,90 грн., нарахована за прострочення відповідачем строків виконання підрядних робіт за час дії вказаного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/5629/20; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

07.08.2020 через відділ діловодства суду представником відповідача подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю та зазначає, що кошти були сплачені позивачем на виконання вимог Договору на розробку дизайн-проекту інтер`єру приміщень громадського призначення №ДП1946 від 16.04.2019, тобто наявні правові підстави для такої сплати, а отже вказані кошти не вважаються безпідставно набутими та положення ст. 1212 Цивільного кодексу України в даному випадку не можуть бути застосовані. Також, вказує на те, що після надіслання претензії №1 від 20.02.2020 про повернення попередньо оплати, між сторонами вчинялись дії, які фактично були направлені на подальше виконання умов договору, а отже у позивача відсутні підстави для відмови від нього у порядку визначеному ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України. Крім того, заперечує проти стягнення неустойки, у зв`язку з тим, що кошти у розмірі 26 850,00 грн. були сплачені за виконання робіт, які позивачем прийняті без претензій, а затримка у виконанні робіт була пов`язана із простроченнями позивача щодо затвердження технічного завдання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 призначено у справі №910/5629/20 проведення судового засідання на 08.09.2020.

31.08.2020 через відділ діловодства суду представником позивача подано відповідь на відзив, згідно якого вказував, зокрема, на те, що: враховуючи, що строк дії договору припинений між сторонами 16.10.2020 внаслідок закінчення строку його дії (п. 4.1 договору), а також позивач скористався своїм правом щодо односторонньої відмови від договору в силу того, що відповідачем значно порушені строки виконання робіт - отримані відповідачем кошти є безпідставно набутим майном, що підлягає поверненню позивачу; відповідач порушив визначені спірним договором строки виконання взятих на себе робіт, а тому позивачем було набуто права одностороннього розірвання такого договору.

Протокольною ухвалою суду від 08.09.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 15.09.2020.

В судове засідання 15.09.2020 з`явилися представники сторін, надали пояснення по суті спору, за змістом яких вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю, а відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 15.09.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2019 між Товариством (замовник) та Підприємцем (виконавець) було укладено договір №ДП1946 на розробку дизайн-проекту інтер`єру приміщень громадського призначення (надалі - "Договір"), у відповідності до п. 1.1 якого виконавець прийняв на себе зобов`язання за затвердженим технічним завданням розробити перепланування приміщень (об`єкту) загальною номінальною площею 369 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пирогівський шлях, буд. 34А, а замовник доручив і зобов`язався прийняти та оплатити результати виконаних робіт на умовах, передбачених цим договором.

В положеннях п. 1.2 Договору сторони погодили, що додатки 1-4 є невід`ємною частиною даного договору і визначають склад, вартість та графік розробки дизайн-проекту: додаток №1 - склад дизайн-проекту; додаток №2 - вартість дизайн-проекту; додаток №3 - графік виконання дизайн-проекту; додаток №4 - технічне завдання.

Згідно із п. 1.7 Договору в результаті виконання виконавцем робіт в повному обсязі замовник отримує в друкованому вигляді 2 (два) ідентичних проектних альбоми і копію проектної документації в цифровому вигляді в форматі PDF.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору термін виконання дизайн-проекту: 45 робочих днів. Виконавечь приступає до виконання робіт на протязі 2 (двох) робочих днів з дати отримання авансу згідно з додатком №2 цього договору; за умови безготівкового розрахунку - з моменту надходження коштів на банківський рахунок виконавця і тільки після заповнення і затвердження замовником технічного завдання (додаток №4).

Пунктом 2.3 Договору встановлено, що робота над дизайн-проектом виконується послідовно по етапах відповідно до додатку №3 "Графік виконання дизайн-проекту": І етап - укладання договору (підписання договору, заповнення технічного завдання); ІІ етап - планувальне рішення (обміри, варіанти схем розміщення меблів); ІІІ етап - конструктивне і колірне рішення (побудова 3д-моделі об`єкту і детальна візуалізація затверджених приміщень з підбором оздоблювальних матеріалів); ІV етап - проектна документація (розробка креслень і схем для проектного альбому); V етап - завершення робіт (передача проектного альбому, підписання акту прийому-передачі робіт).

За змістом п.п. 2.4, 2.5 Договору кожен з етапів завіряється підписом або письмово узгоджується по електронній пошті з замовником згідно з додатком №3. Виконавець не приступає до роботи над наступним етапом без узгодження замовником попереднього етапу. ІІ етап дизайн-проекту розробляється на підставі затвердженого ТЗ і виключає в себе 2 (два) варіанти планувального рішення.

У відповідності до п. 3.1 Договору загальна вартість робіт, передбачених договором, становить 67 100,00 грн. з розрахунку 197 кв.м. х 70 грн. (комплект креслень і колажі) і 172 кв.м. х 310 грн. (візуалізація і комплект креслень).

Згідно із п. 3.7 Договору в день підписання даного договору замовник сплачує виконавцю аванс, а виконавець протягом 2 (двох) робочих днів приступає до роботи над наступним етапом проектних робіт.

Положеннями п.п. 5.1.1, 5.1.2 п. 5.1 Договору встановлено, що виконавець зобов`язується в обумовлений з замовником термін провести обміри приміщень і керуватися їх результатами в подальшій роботі при розробці дизайн-проекту, а також зафіксувати за допомогою фотографій стан об`єкта на момент проведення обмірів. У встановлений термін виконати і передати замовнику проектний альбом, розроблений відповідно до додатків №№1-4.

Відповідно до п.п. 5.3.1 п. 5.3 Договору замовник зобов`язується передати виконавцю до початку робіт безпосередньо над дизайн-проектом необхідну технічну документацію: підписане ТЗ (додаток №4); копію плану об`єкту від БТІ, або план від забудовника.

Згідно із п. 7.1 Договору здача етапів дизайн-проекту здійснюється послідовно, в обсязі та в строки визначені в додатках №№1-4 до цього договору.

В додатках №№1-3 до Договору сторонами було погоджено та затверджено "Склад дизайн-проекту", "Вартість дизайн-проекту" та "Графік виконання дизайн-проекту".

Відповідно до п. 2 додатку №2 до Договору послідовність виплат: у день підписання цього договору замовник сплачує виконавцю аванс в розмірі 10% від суми договору, що становить 6 700,00 грн., а виконавець приступає до виконання робіт ІІ етапу протягом 3 (трьох) робочих днів; у день затвердження ІІ етапу дизайн-проекту замовник виплачує виконавцю аванс в розмірі 30% від суми договору, що становить 20 150,00 грн., а виконавець приступає до виконання робіт ІІІ етапу; у день затвердження ІІ етапу дизайн-проекту замовник вносить оплату в розмірі 40% від суми договору, що становить 26850,00 грн., а виконавець приступає до виконання робіт ІV етапу дизайн-проекту; у день завершення робіт по дизайн-проекту в повному обсязі (п. 7.5, п. 7.6 цього договору) та підписання сторонами акту прийому-передачі робіт по виконанню дизайн-проекту, замовник виплачує виконавцю 20% від суми договору, що становить 13 410,00 грн., і далі зобов`язання виконавця регулюються тільки додатковою угодою на авторський нагляд, а проектні роботи вважаються виконаними.

На виконання умов Договору, в період його виконання, позивачем було здійснено оплату коштів на користь відповідача на загальну суму 53 700,00 грн., з яких: 6 700,00 грн. - 16.04.2019, в якості авансу в розмірі 10% від суми договору; 20 150,00 грн. - 26.04.2019, в якості авансу в розмірі 30% від суми договору; 26 850,00 грн. - 22.08.2019, в якості оплати робіт в розмірі 40% від суми договору, а відповідачем було виконано та передано позивачу роботи по І-ІІІ етапах, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі наданих послуг по Договору від 13.08.2019 та від 22.08.2019.

Листом від 20.02.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією №1, у відповідності до якої вказував, що станом на вказану дату, роботи за Договором виконавцем в повному обсязі не виконані, про причини затримки Товариство не повідомлено, що призводить до подальшої недоцільності у виконанні робіт за Договором для замовника, а тому просив: прийняти відмову Товариства від Договору та вважати даний договір розірваним з моменту, передбаченого п. 4.1 Договору; протягом 7 календарних днів з моменту отримання даної претензії здійснити повернення грошової суми в розмірі 26 850,00 грн., що була сплачена в якості авансу за IV етап розробки дизайн-проекту за вказаними реквізитами Товариства.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за порушення визначених Договором строків виконання робіт та наслідків відмови позивача внаслідок цього від Договору в односторонньому порядку.

Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання в т.ч. Глави 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У відповідності до ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами Договору та затвердженого сторонами в додатку №3 "Графіку виконання дизайн-проекту" було погоджено, що виконання робіт здійснюється поетапно, а загальний термін виконання дизайн-проекту становить 45 робочих днів.

При цьому, в положеннях п. 2.2 Договору було визначено, що виконавець приступає до виконання робіт на протязі 2 (двох) робочих днів з дати отримання авансу згідно з додатком №2 до цього договору і тільки після заповнення і затвердження замовником технічного завдання (додаток №4).

За змістом преамбули Договору було встановлено, що технічне завдання - це побажання і вимоги замовника до майбутнього інтер`єру, впорядковані за такими розділами: комплектація, функціональність інтер`єру, а також індивідуальні переваги замовника.

У відповідності до ст. 888 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Отже, в силу приписів ст. 888 Цивільного кодексу України та положень п. 2.2 Договору виконавець міг приступити до виконання визначених Договором робіт (розроблення дизайн-проекту) не інакше як після заповнення і затвердження замовником технічного завдання, що мало бути оформлено додатком №4 до Договору.

В аспекті наведеного слід звернути увагу також на те, що посилання на необхідність існування затвердженого замовником технічного завдання задля забезпечення можливості виконання виконавцем взятих себе зобов`язань за Договором міститься також в положення п.п. 2.5, 5.3.1, 10.2 за умовами яких, зокрема, замовник зобов`язується передати виконавцю до початку робіт підписане технічне завдання (додаток №4), а виконавець зобов`язаний розпочати розроблення ІІ етапу дизайн-проекту виключно на підставі затвердженого ТЗ.

В той же час, матеріали справи не містять доказів заповнення і затвердження замовником технічного завдання за Договором.

Частиною 1 ст. 538 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

Положеннями частин 1-3 статті 613 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання.

Положеннями ст. 851 Цивільного кодексу України встановлено, що підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником.

Отже, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів заповнення і затвердження замовником технічного завдання, оформленого в якості додатку №4 до Договору, то в силу приписів ст.ст. 538, 613, 851 Цивільного кодексу України відсутні правові підстав для висновку про порушення відповідачем строків виконання робіт за Договором.

В аспекті наведеного суд відзначає, що визначені сторонами в Договорі строки розроблення дизайн-проекту приміщень Товариства (45 робочих днів) завідомо були недосяжними, адже як вбачається з наявних в матеріалах справи роздруківок листування між сторонами незважаючи на прийняття та затвердження в серпні 2019 року ІІ і ІІІ етапів розроблення дизайн-проекту ними здійснювалося їх коригування (зокрема, щодо візуалізації та розташування меблів) навіть у грудні 2019 року та січні 2020 року.

Тобто, своїми спільними діями сторонами презюмувалось неможливість виконання Договору в обумовлені ним строки та фактичне встановлення динамічного технічного завдання, яке визначалось та коригувалося протягом всього часу співробітництва.

Дані обставини (відсутність технічного завдання) зумовлюють право, а не обов`язок виконавця розпочати виконання робіт за Договором, що і було реалізовано останнім в рамках спірних правовідносин, адже як вбачається із наявних в матеріалах справи актів приймання-передачі наданих послуг по Договору від 13.08.2019 та від 22.08.2019, а також роздруківок електронного листування між сторонами щодо розроблення дизайн-проекту, Підприємцем незважаючи на відсутність затвердженого замовником технічного завдання продовжувалося виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, наслідком чого стало виконання ІІ та ІІІ етапів, їх прийняття замовником та здійснення визначеної Договором оплати.

При цьому, з роздруківок електронного листування між сторонами щодо реалізації Договору вбачається, що фактично технічне завдання на розроблення дизайн-проекту встановлювалося та коригувалося на протязі всього часу взаємодії між сторонами в рамках виконання Договору, а його початкова відсутність і зумовлювала відтермінування загальних строків розроблення дизайн-проекту.

З огляду на викладене, посилання позивача на допущення відповідачем порушень строків виконання взятих на себе за Договором зобов`язань не знайшли свого підтвердження зібраними в матеріалах справи доказами, що виключає можливість для притягнення його до відповідальності за порушення встановлених Договором строків розроблення дизайн-проекту.

Щодо припинення дії Договору.

Згідно із ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

За змістом п.п. 10.1, 10.2 Договору замовник вправі в односторонньому порядку відмовитися від виконання зобов`язань сторін за цим договором, за відсутності провини виконавця, письмово повідомивши його не менше ніж за 10 (десять) днів до дати розірвання договору. При розірванні цього договору замовником, він має право вимагати передачі йому результатів незавершеної роботи, а виконавець має право вимагати оплати виконаних робіт. Замовник має право розірвати це договір, попередивши письмово (по електронній пошті) виконавця за 10 (десять) днів до дати розірвання договору, в разі якщо виконавець порушив умови даного договору, а саме: не приступив до робіт протягом 3 (трьох) днів з моменту внесення авансу замовником; без повідомлення замовника відхилився від затвердженого ТЗ (додаток №4); не виконав весь обсяг робіт в терміни, узгоджені в цьому договорі (при відсутності провини замовника і додаткових угоди сторін).

Тобто, за приписами вказаних норм право позивача на односторонню відмову від Договору та вимагання відшкодування збитків на підставі ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України та п. 10.2 Договору передбачає собою порушення іншою стороною Договору - відповідачем, його умов, зокрема, щодо прострочення виконання робіт.

В даному випадку як на правову підставу для розірвання Договору позивачем вказується на те, що відповідачем не було виконано узгодженого в Договорі обсягу робіт у визначені строки, у зв`язку з чим ним було реалізовано своє право на одностороннє розірвання Договору шляхом направлення на адресу відповідача претензії №1 від 20.02.2020.

Однак, зібрані в матеріалах справи докази не підтверджують існування визначеного позивачем порушення відповідача на момент направлення йому претензії №1 від 20.02.2020.

Наведене виключає можливість кваліфікації відмови Товариства від Договору за ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України та п. 10.2 Договору, а відтак і виникнення правових підстав для покладення на Підприємця обов`язку з відшкодування збитків Товариству.

В той же час, положеннями ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України та п. 10.1 Договору встановлено безумовне право замовника у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від Договору.

Таким чином, враховуючи волю позивача, висловлену в претензії №1 від 20.02.2020 та підтверджену в поданому позові, і відсутність заперечень щодо цього відповідача, суд приходить до висновку, що Договір припинив свою дію внаслідок односторонньої відмови замовника від виконання зобов`язань сторін за цим договором, за відсутності провини виконавця, право на що гарантовано Товариству положеннями ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України та п. 10.1 Договору.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в будь-якому випадку за наслідками односторонньої відмови Договір не може бути припинений заднім числом, як вказується позивачем у прохальній частині претензії №1 від 20.02.2020 - "вважати Договір розірваним з моменту, передбаченого п. 4.1 Договору", а тому, виходячи із приписів п. 10.1 Договору слід вважати, що Договір є таким, що припинив свою дію за спливом 10-ти денного терміну з моменту відправлення на адресу відповідача вказаної претензії, тобто, з 02.03.2020.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

За системним аналізом положень ч. 1 ст. 837, ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України, які містяться в загальних положеннях про підряд, та ч. 1 ст. 887 Цивільного кодексу України, яка регулює договір підряду на проведення проектних та пошукових робіт, вбачається, що замовника зобов`язаний оплатити виконані підрядником роботи.

Відтак, в силу припинення дії Договору внаслідок реалізації позивачем права на односторонню відмову від його виконання у останнього існує обов`язок з оплати фактично виконаних відповідачем робіт, який з огляду на здійснення авансування за договором, кореспондується з обов`язком відповідача повернути позивачу частину невикористаного авансу.

Із матеріалів справи вбачається, що в період дії Договору позивачем було перераховано на користь відповідача грошові кошти у загальному розмірі 53 700,00 грн., з яких 26 850,00 грн. в якості авансу та 26 850,00 грн. в якості оплати виконаних робіт за наслідками прийняття ІІІ етапу.

В цей же час, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем в повній мірі було виконано, а позивачем прийнято роботи по І-ІІІ етапах розроблення дизайн-проекту.

Більш того, додане до матеріалів справи електронне листування сторін в рамках Договору вказує на те, що після прийняття позивачем ІІІ етапу (протягом серпня 2019 - лютого 2020 року) виконавцем виконувалися роботи по ІV етапу з розробки проектних креслень і схем для проектного альбому, які окремими частинами направлялися позивача для узгодження.

Отже, правові підстави для повернення відповідачем всієї суми сплачених позивачем в якості авансування робіт за Договором коштів відсутні, адже Підприємцем виконувалися та надавалися Товариству роботи з розроблення дизайн-проекту за Договором, в той час як розрахунок різниці між вартістю фактично виконаних робіт на момент припинення дії Договору та сумою сплаченого авансу покладається саме на позивача.

У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за порушення визначених Договором строків виконання робіт у вигляді стягнення неустойки і збитків та застосування наслідків відмови позивача від Договору в односторонньому порядку у вигляді стягнення суми невикористаного авансу, адже Товариством не доведено як порушення Підприємцем умов Договору в частині дотримання строків виконання обумовлених ним робіт, так і суми невикористаного авансу, яка підлягає поверненню за наслідками односторонньої відмови замовника від Договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволені позовних вимог Товариства в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Щодо заявлених відповідачем до відшкодування позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 100,00 грн. суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із вимогами п.п. 1-2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як свідчать матеріали справи, з метою належного захисту прав відповідача та надання професійної правничої допомоги в господарському суді, 12.05.2020 між Підприємцем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Адвантіум" в особі керуючого партнера - адвоката Нестеришина Т.С. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №5477 від 05.12.2013) був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги, у відповідності до якого Адвокатське об`єднання зобов`язалося надавати правову (правничу) допомогу клієнту щодо представництва інтересів клієнта у господарській справі №910/5629/20 за позовом Товариства до Підприємця про стягнення 59 444,90 грн.

В рамках виконання вказаного договору між Підприємцем та Адвокатським об`єднанням "Адвантіум" в особі адвоката Нестеришина Т.С. було складено та підписано акт приймання-передавання наданих послуг (правової допомоги) від 28.05.2020, згідно якого визначено, що адвокатом було надано клієнту наступні послуги: правовий аналіз матеріалів позовної заяви Товариства до Підприємця про стягнення коштів (справа №910/5629/20); аналіз законодавства, пошук та аналіз судової практики та позиції для підготування відзиву на позовну заяву Товариства до Підприємця про стягнення коштів (справа №910/5629/20); підготовка та подання до Господарського суду міста Києва відзиву на позовну заяву Товариства до Підприємця про стягнення коштів (справа №910/5629/20), на загальну суму 8 100,00 грн.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Матеріалами справи підтверджується виконання адвокатом своїх зобов`язань за договором про надання правової (правничої) допомоги від 12.05.2020, зазначених у акті приймання-передавання наданих послуг (правової допомоги) від 28.05.2020, зокрема, фактом надання відповідачем відзиву на позов, а також, оплата Підприємцем таких послуг у розмірі 8 100,00 грн. (квитанції №ВХ8В-С99М-15А0-РВ33 від 27.05.2020 та №В451-ААХ6-6А96-КВ9Т).

В той же час, у поданій позивачем до суду відповіді на відзив останнім заперечувалося проти обґрунтованості розміру заявлених відповідачем до відшкодування витрат на правничу допомогу, однак, обґрунтованих доводів та доказів на підтвердження неспівмірності визначеної суми витрат Підприємця не надано, адже саме по собі посилання на оголошення в мережі "інтернет" з ціною погодинної ставки адвоката меншою ніж встановлена в договорі між Підприємцем та Адвокатським об`єднанням "Адвантіум" не може вказувати на не співмірність таких витрат відповідача.

До того ж, проаналізувавши обсяг виконаної Адвокатським об`єднанням "Адвантіум" роботи з надання обумовлених договором про надання правової (правничої) допомоги від 12.05.2020 послуг суд не вбачає правових підстав для висновку про те, що витрачання шести годин на аналіз позову, вивчення судової практики та підготовку відзиву за ставкою: 1 350,00 грн./год. виходить за межі розумності такого розміру та витраченого часу.

Відтак, враховуючи відмову в задоволенні позову Товариства у повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявленої відповідачем вимоги про відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 100,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Белтімпорт" до Фізичної особи-підприємця Кучеренко Анастасії Олександрівни про стягнення 59 444,90 грн. відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Белтімпорт" (03083, м. Київ, вул. Пирогівський шлях, буд. 34А; ідентифікаційний код 23540590) на користь Фізичної особи-підприємця Кучеренко Анастасії Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікація номер НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 100 (вісім тисяч сто) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 22.09.2020.

Суддя Р.В. Бойко