ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1302/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до відповідача: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення заборгованості в сумі 13443386,14 грн,

за участю:

від позивача: Гасай М.Б.;

від відповідача: Аннишин С.І.;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг: представник не з`явився.

Встановив: Акціонерне товариство "Укртрансгаз" заявило позов до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" про стягнення 13443386,14 грн, з яких: 12684880,36 грн - основний борг, 698493,42 грн - пеня, 60012,36 грн. - три проценти річних.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Позовну заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі; суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у даній справі (ухвала про відкриття провадження у справі від 06.12.2019).

Відповідач, через канцелярію суду, подав відзив на позовну заяву (вх. № 23105/19 від 31.12.2019), який прийнято судом до розгляду (том 1, а.с. 113-116).

16.01.2020, через канцелярію суду, позивач подав клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; суд задоволив клопотання позивача (ухвала від 30.01.2020). 20.01.2020, через канцелярію суду, позивачем надана відповідь на відзив (вх. № 920/20), яка прийнята судом до розгляду (том 1, а.с. 131-138).

03.02.2020, через канцелярію суду, відповідачем подано заперечення (вх. № 1565/20), яке прийнято судом до розгляду (том 1, а.с. 144-149).

30.04.2020, через канцелярію суду, відповідачем направлено додаткові пояснення по справі (вх.№ 5720/20) з додатком (копія відповіді АТ "Укртрансгаз" на адвокатський запит від 13.03.2020 №2001ВИХ-20-152); суд прийняв до розгляду додаткові пояснення відповідача (том 2, а.с.1-25). 20.07.2020, до суду надійшли письмові пояснення НКРЕКП (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача); пояснення прийняті судом до розгляду (том 2, а.с. 34-36). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача просить суд розглядати справу без участі представника НКРЕКП з урахуванням інформації, наданої у поясненнях.

Хід підготовчого провадження та розгляду справи викладено у наявних в матеріалах справи ухвалах суду та відображено в протоколах судових засідань.

08.09.2020, розгляд справи по суті завершено; суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань з оплати рахунків за добові небаланси за період з березня по червень 2019 року на загальну суму 12684880,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17 грудня 2015 року між ПАТ "Укртрансгаз" (оператор) та ПАТ "Тисменицягаз" (замовник) було укладено договір транспортування природного газу № , що відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2497.

На думку позивача, відповідач має виконувати вимоги визначені в Кодексі газотранспортної системи, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2493, з урахуванням особливостей передбачених цим Договором (п. 2.6 Договору).

Позивач стверджує, що на виконання договору транспортування природного газу № оператор поставив замовнику природній газ. Водночас, у відповідача існує обов`язок виконувати вимоги, визначені в Кодексі газотранспортної системи з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (п. 2.6 договору).

В п. 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено порядок встановлення та оплати добових небалансів.

Небаланс - це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за березень-червень 2019 року виявив наявність у відповідача небалансів за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату сумарно за звітний місяць, а саме:

- за березень 2019 року - 499044,28 м. куб. (5165108 кВтхгод) на загальну вартість 4720559,71 грн;

- за квітень 2019 року - 317598,95 м. куб. (3287149 кВтхгод) на загальну вартість 2781827,61 грн;

- за травень 2019 року - 424225,60 м. куб. (4390735 кВтхгод) на загальну вартість 3488188,19 грн;

- за червень 2019 року - 195344,37 м. куб. (2021814 кВтхгод) на загальну вартість 1694484,43 грн.

Обсяги добових небалансів позивач підтверджує складеними ним актами і довідками про добові небаланси та відповідними актами приймання-передачі природного газу.

На думку позивача, що у відповідача виник обов`язок оплатити виставлені позивачем рахунки за добові небаланси в загальному розмірі 12684880,36 грн.

У зв`язку з простроченням оплати добових небалансів позивач нарахував до стягнення з відповідача три проценти річних в сумі 60012,36 грн та пеню у розмірі 698493,42 грн.

Свою позицію АТ "Укртрансгаз" обґрунтовує приписами розділу І, XIV Кодексу ГТС, ст. 193, 231 ГК України, ст. 526, 530, 536, 612, 625 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить позов задоволити.

Позиція відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову категорично заперечує з підстав викладених у відзиві на позов, запереченні та у додаткових поясненнях по справі; вважає позовні вимоги необгрунтованими, безпідставними, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заперечуючи проти позову відповідач стверджує, що сторони договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № не домовлялися про придбання/продаж природного газу, що відповідно до п. 6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС могло б стати підставою плати за добовий небаланс. Вважає, що перелік послуг, які зазначені в п. 2.3. договору транспортування природного газу є вичерпним і вчинення дій щодо врегулювання щодобових небалансів не передбачає, а договору, який би врегульовував відносини між сторонами щодо врегулювання щодобових небалансів немає. Звертає увагу суду на те, що між сторонами відсутній договір, який би передбачав врегулювання щодобових небалансів та відсутня згода на придбання природного газу в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу. Позовні вимоги не грунтуються на положеннях діючого між сторонами договору.

Заперечуючи проти позову відповідач наголошує, що позивачем не надано жодних первинних документів, які б свідчили про реальність вчинення балансуючих дій кожної доби відповідно до положень Кодексу ГТС.

Відповідач вважає, що АТ "Укртрансгаз" врегулювання щодобових небалансів АТ "Тисменицягаз" за газові місяці березень-червень 2019 не здійснював, жодного спростування та/або доказів зворотнього Оператор ГТС не надав.

Також відповідач зазначає про безпідставність посилань позивача на функціонування інформаційної платформи та беззаперечність інформації, наданої з її ресурсів, з огляду на те, що інформаційна платформа оператора ГТС, на якій учасники ринку мали б вчиняти щодобові балансуючі дії в період до 20.05.2019 року не виконувала своїх функцій належним чином по відношенню до оператора ГРМ. Тому в оператора ГТС в цей період не було передбаченого законодавством інструмента для вчинення щодобових балансуючих дій по відношенню до оператора ГРМ.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Підтримуючи позов, третя особа зазначає у письмових поясненнях, що у зв`язку із письмовою заявою AT Укртрансгаз про здійснення заходу державного контролю та на підставі постанови НКРЕКП від 05.02.2019 №161 Про проведення позапланової перевірки AT Укртрансгаз, у період з 08.04.2019 по 19.04.2019 було проведено позапланову перевірку дотримання AT Укртрансгаз виконання вимог постанови НКРЕКП від 27.07.2018 № 788 Про накладення штрафу на AT Укртрансгаз за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу (зі змінами) у частині забезпечення функціонуванню Інформаційної платформи Оператора газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) у відповідності до вимог Кодексу ГТС.

Під час проведення позапланової перевірки було встановлено, що особистий кабінет Оператора ГРМ в Інформаційній платформі не містись вкладку Створити номінацію, що не дає можливості Оператору ГРМ подати номінацію у разі закупівлі природного газу для власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у власника природного газу у віртуальній торговій точці, що не відповідає вимогам абзацу першого пункту 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС, а саме інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку із зазначеним, НКРЕКП було прийнято постанову від 26.04.2019 № 664 Про здійснення заходів державного регулювання до AT Укртрансгаз відповідно до положень якої AT Укртрансгаз мало до 20.05.2019 привести свої дії у відповідність до вимог Кодексу ГТС. При цьому, AT Укртрансгаз листом від 25.04.2019 №1001ВИХ-19-1912 повідомив Регулятора про те, що станом на момент подання цього листа Оператори ГРМ мають змогу подавали номінації/реномінації на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Обставини справи, дослідження доказів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив таке. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2497 було затверджено типову форму договору транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Додатком до постанови НКРЕКП №2497 від 30.09.2015 є типовий договір транспортування природного газу та додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі - Позивач або Оператор) та Публічним акціонерним товариством "Тисменицягаз" (далі - Відповідач або Замовник) укладено договір транспортування природного газу № (далі Договір, т.1, а.с.13-23).

За цим договором оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п. 2.1).

Згідно з пунктом 2.2 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

В пункті 2.3 договору визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі балансування).

У відповідності до пункту 2.4 договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу. Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів. Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому, додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (п.п. 2.5-2.8, розділ ІІ договору).

Відповідно до пункту 3.2 договору оператор має право стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

Згідно з пунктом 4.1 договору замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надати оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі та цьому договорі; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; повідомляти оператора про зміну умов, які стали підставою для укладення цього договору; забезпечити можливість цілодобового зв`язку оператора з представниками замовника, зазначеними в цьому договорі; здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору (п.5.1 договору). Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/газовидобувним підприємством/виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника (п. 5.4).

На кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (далі ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (далі ЗВТ) (п.5.5 договору).

В пункті 9.1 договору сторони обумовили, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Пункт 9.2 договору передбачає: "Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою

В балансування = БЦГ х К х QБГ,

де

БЦГ базова ціна газу;

QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування;

К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1". Згідно з пунктом 9.3 договору базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на веб-сайті. 29 листопада 2017 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року № , згідно з якою було викладено у новій редакції пункти 8.2; 8.4 розділу VIII, пункт 9.4 розділу ІХ, пункти 10.4; 10.5 розділу Х. Пунктом 7 цієї Додаткової угоди передбачено, що вона набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками, умови Додаткової угоди застосовуються до відносин між Сторонами по Договору, починаючи з 29 грудня 2016 року (а.с.25-27, т.1).

У відповідності до пункту 9.4 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 29.11.2017 року) "Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року N 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період".

Відповідно до п.13.1 договору транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.

В пункті 17.3 договору передбачено, що у разі внесення та затвердження Регулятором змін до Типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього договору.

В матеріалах справи відсутні копії додатків 1, 2 , 3, про які йдеться у пунктах 2.4 - 2.8 розділу ІІ договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року.

Зі змісту договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року вбачається, що цей договір не врегульовує порядку здійснення оплати за добові небаланси.

Також, матеріали справи не містять доказів щодо внесення сторонами змін до вказаного договору після укладення додаткової угоди №1 від 29.11.2017 року.

Разом з тим, у позовній заяві позивач вказує, що за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за березень, квітень, травень, червень 2019 року виявив наявність у відповідача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць.

На підтвердження наявності у відповідача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, позивач надав акти врегулювання щодобових небалансів за газові місяці березень-червень 2019, довідки про добові небаланси АТ "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" за березень-червень 2019, акти приймання-передачі природного газу, оформлені між сторонами за березень, квітень, травень, червень 2019 року, реєстри файлів завантаження до Інформаційної платформи АТ "Тисменицягаз" за березень-червень 2019 року, реєстри файлів відправлених з Інформаційної платформи філії "Оператор ГТС України АТ "Укртрансгаз" за березень-червень 2019 року (а.с. 32-37; 42-99; т.1).

Крім цього, у матеріалах справи містяться виставлені позивачем відповідачу рахунки на оплату за добові небаланси за березень 2019 року № 03-2019- від 31.03.2019 року на суму 4720559,71 грн; за квітень 2019 року № 04-2019- від 30.04.2019 року на суму 2781827,61 грн; за травень 2019 року № 05-2019- від 31.05.2019 року на суму 3488188,19 грн; за червень 2019 року № 06-2019- від 30.06.2019 року на суму 1694484,43 грн (а.с.38-41, т.1).

З огляду на неоплату відповідачем вищевказаних рахунків на оплату за добові небаланси за березень, квітень, травень, червень 2019 року на загальну суму 12684880,36 грн. позивач звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області за захистом порушеного права та інтересів АТ "Укртрансгаз" як кредитора.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення та висновки суду.

В силу положень частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно приписів статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями статті 638 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частин 1-4, 7 статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, а також положеннями Закону України "Про ринок природного газу", Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

В пункті 45 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

У відповідності до частин 1, 2 статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 року.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG / оператором газосховища / газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2497.

Згідно з пунктом 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

З аналізу наведених норм чинного законодавства, транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

У відповідності до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

В ході розгляду справи суд встановив, що згідно з умовами укладеного між сторонами договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року (п.2.3 договору) позивач ( Оператор) може надавати відповідачу (Замовнику) такі послуги:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Вказаний перелік послуг, які зазначені в пункті 2.3 договору № від 17.12.2015 року, є вичерпним. При цьому вчинення дій щодо врегулювання щодобових небалансів даний перелік не передбачає.

Крім того, сторони погодили, що обсяг послуг, які надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору (п.2.4 договору). Додатки 1 ,2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли Замовником Послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (п.2.8 договору).

Отже, в договорі транспортування природного газу № від 17.12.2015 року, сторони обумовили необхідність документального підтвердження надання послуг за договором (у разі їх надання).

Враховуючи вищевикладене, відсутність передбачених договором додатків, зокрема додатку 3, вказує на неузгодженість сторонами, на момент укладення договору, переліку комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу та їх характеристик: назва ПППГ (ГРС, ПВВГ), місце встановлення та тип ВОГ (до/після вузла редукування), Pmax абсолютне (МПа), максимальна витрата (об`єму) газу комерційним вузлом обліку за добу за стандартних умов, реквізити Акта розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін (№, дата), як це передбачено додатком 3 до типового договору транспортування природного газу.

Посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на порушення відповідачем пункту 2.6 договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року внаслідок невиконання зобов`язань з оплати рахунків за добові небаланси, котрі умовами даного договору не передбачені, суд вважає безпідставним і необгрунтованим.

Також, судом встановлено, що у спірному періоді між сторонами у даній справі не було укладено нового договору чи внесено зміни до діючого договору, якими б врегульовувались відносини щодо визначення вартості послуг та порядку розрахунків за добові небаланси.

Положеннями глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено, що плату за добові небаланси може вносити і оператор ГТС і замовник (залежно від того, обсяг небалансу є позитивним чи негативним).

Так, згідно з пунктом 6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС плата за добовий небаланс застосовується таким чином: якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є позитивним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, продав оператору газотранспортної системи природний газ в обсязі добового небалансу і, відповідно, має право на отримання грошових коштів від оператора газотранспортної системи у розмірі плати за добовий небаланс; якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

Відповідно до пунктів 19, 20 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику послуг транспортування природного газу рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник послуг транспортування природного газу має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним. У випадку якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє замовника послуг транспортування природного газу про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок замовника послуг транспортування природного газу у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Однак, як зазначено вище, між сторонами відсутній договір, який би передбачав врегулювання між ними відносин у питанні щодобових небалансів та відсутня згода відповідача на придбання природного газу в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу.

В договорі транспортування природного газу № від 17.12.2015 року передбачено плату за послугу балансування, яку вносить лише замовник (п. 9.1 договору).

Також умовами вказаного договору врегульовано послідовність дій сторін у разі надання певного виду обумовлених договором послуг:

- оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг вказаних у абзаці другому даного пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4 договору);

- замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг (п. 4.1 договору), в т.ч. і щодо балансування, яке було перелічено в умовах договору;

- оператор має право своєчасно отримувати від замовника плату за надані послуги; на безперешкодний та безкоштовний доступ на територію та земельну ділянку замовника, де розташоване його газове обладнання та/або комерційний вузол обліку газу, для виконання своїх обов`язків, передбачених Кодексом та чинним законодавством (п.3.2 договору);

- перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника, визначається окремим додатком 3 до договору, який є невід`ємною частиною договору (п.5.4 договору);

- сторони визначили, що підтверджуючим документом, зокрема, щодо послуг балансування є відповідний додаток до договору, що підписується сторонами.

З аналізу наведених вище положень Кодексу ГТС та діючого між сторонами договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року вбачається, що для наявності підстав оплати послуг балансування необхідна сукупність таких дій:

1) визначення негативного місячного небалансу;

2) неврегулювання замовником послуг транспортування цього небалансу самостійно в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим;

3) оформлення оператором одностороннього акту на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу;

4) надання оператором до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем замовнику на його електронну адресу розрахунку вартості послуг балансування та рахунку-фактури.

Проте, як зазначено вище, підставою позову АТ "Укратрансгаз" у даній справі є несплата відповідачем рахунків на оплату за добові небаланси в період з березня по червень 2019 року, що не передбачена положеннями діючого між сторонами договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року.

Суд вважає безпідставним посилання позивача в обґрунтування своїх вимог на положення Кодексу ГТС, оскільки питанню врегулювання щодобових небалансів відповідача (оператора ГРМ) та вимозі оплати за дисбаланс ГТС, повинна передувати певна послідовність дій, зокрема, надання попередньої згоди сторін на умовах договору на транспортування природного газу, по визначенню щодобових позитивних і негативних небалансів відповідно до пункту 6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, докази про що у матеріалах справи відсутні.

Також суд зазначає, що надані позивачем односторонні акти врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць не містять відомостей про джерела внесення в них інформації.

Крім того, позивач не надав документів, які б свідчили про придбання та про використання щодоби для потреб балансування природного газу шляхом купівлі короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуги балансування.

Укладаючи договір транспортування природного газу, сторони узгодили перелік послуг, що складають предмет даного договору. Такі послуги надаються оператором на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Пунктом 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що алокація обсягів природного газу по точці входу до газотранспортної системи здійснюється оператором газотранспортної системи з урахуванням підтверджених номінацій по цій точці.

Отже, обов`язок здійснення алокації по точках виходу з газотранспортної системи було покладено на АТ "Укртрансгаз".

Також при розгляді справи судом встановлено, що на офіційному веб-сайті Регулятора НКРЕКП в розділі "Акти перевірок у нафтогазовому комплексі за 2019 рік" міститься інформація про проведення перевірки АТ "Укртрансгаз", оформленої актом № 161 від 19.04.2019 року, яка є публічною. За результатами перевірки встановлено, що "особистий кабінет Оператора ГРМ в інформаційній платформі не містить вкладку "Створити номінацію", що не дає можливості оператору ГРМ подати номінацію у разі закупівлі природного газу для власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у власника природного газу у віртуальній торговій точці, що не відповідає вимогам абзацу першого пункту 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГTC, а саме інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом".

У зв`язку із зазначеним, НКРЕКП було прийнято постанову №664 від 26.04.2019 року "Про здійснення заходів державного регулювання до AT "Укртрансгаз", відповідно до якої Товариство мало до 20.05.2019 року привести свої дії у відповідність до вимог Кодексу ГТС.

Наведені обставини свідчать про те, що Інформаційна платформа оператора ГТС, на якій учасники ринку мали б вчиняти щодобові балансуючі дії, в період до 20.05.2019 року не виконувала своїх функцій належним чином по відношенню до оператора ГРМ. Тому в оператора ГТС в цей період не було передбаченого законодавством інструменту для вчинення щодобових балансуючих дій по відношенню до оператора ГРМ.

Пункт 3 Глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС містить імперативну норму, що оператор газотранспортної системи вчиняє балансуючі дії шляхом купівлі та продажу короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуг балансування.

Однак, матеріали справи не містять доказів про купівлю оператором газотранспортної системи короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуг балансування.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

За приписами ст. 76, 77, 78 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до норм ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Оцінюючи всі наявні докази в їх сукупності, з урахуванням обраних позивачем предмету та підстав позовних вимог у даній справі, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог та відповідну відсутність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин та правових норм, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені та 3% річних є похідними від вимоги про стягнення основного боргу. Розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача пені та 3% річних судом не перевіряється з підстав недоведеності позовних вимог в частині основної заборгованості відповідача.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 201650,79 грн (платіжне доручення № 13827 від 29 жовтня 2019 р.).

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у позові Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" про стягнення заборгованості в сумі 13443386,14 грн. відмовити.

Судовий збір покладається на позивача. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 21.09.2020.

Суддя Л.М. Неверовська