ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.09.2020 Справа № 905/34/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Пузіковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Заступника керівника Артемівської місцевої прокуратури Донецької області, м.Бахмут Донецької області

в інтересах держави в особі: Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради Донецької області, м. Бахмут Донецької області

до відповідача: Александрової Оксани Олександрівни , м.Бахмут Донецької області

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Управління освіти Бахмутської міської ради, м.Бахмут Донецької області

про: стягнення 10401,58 грн.

за участю представників сторін:

від прокуратури: не з`явився;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Донецької області перебуває справа № 905/34/20 за позовом Заступника керівника Артемівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління освіти Бахмутської міської ради, про стягнення з Александрової Оксани Олександрівни заборгованості в розмірі 10401,58 грн.

Позовні вимоги мотивовано невиконанням взятих на себе відповідачем як орендарем грошових зобов`язань з плати за оренду майна комунальної власності згідно договорів від 16.04.2015 № 63/15 та № 64/15, укладених з Управлінням муніципального розвитку Бахмутської міської ради, внаслідок чого у період з 01.07.2018 по 01.09.2018 утворилась заборгованість в сумі 10401,58 грн. Управлінням освіти Бахмутської міської ради, як балансоутримувачем майна, надсилались на адресу ФОП Александрової О.О. претензії № 146, 147 від 22.01.2019, № 165, 166 від 24.01.2019 рекомендованим листом, у яких пропонувалось сплатити добровільно заборгованість у розмірі 10401,58 грн., але такі поштові відправлення повернулись без вручення у зв`язку з закінченням терміну зберігання, адресат відмовився їх отримувати.

Оскільки орендна плата за користування комунальним майном має вноситись до місцевого бюджету Бахмутської міської ради Донецької області, то несплата ФОП Александровою О.О. орендної плати зумовлює ненадходження коштів до місцевого бюджету Бахмутської міської ради, і відповідно, порушує права та інтереси держави в особі зазначеного органу місцевого самоврядування, у тому числі, як власника спірного майна.

До теперішнього часу Управлінням муніципального розвитку Бахмутської міської ради як орендодавцем комунального майна від імені територіальної громади м. Бахмут, яке з вересня 2018 року було обізнано про наявність у орендаря боргу з орендної плати за договорами від 16.04.2015 № 63/15 та № 64/15, не було вжито заходів для усунення зазначених порушень, в тому числі шляхом звернення до суду, що свідчить, на думку прокурора, про самоусунення даного органу від виконання обов`язку із захисту інтересів держави, і є підставою для представництва інтересів держави в суді прокурором згідно ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

На підтвердження позовних вимог надано: договір оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Артемівська № 63/15 від 16.04.2015 з додатком (розрахунок орендної плати за оренду нежитлового приміщення) та додатковими угодами, договір оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Артемівська № 64/15 від 16.04.2015 з додатком (розрахунок орендної плати за оренду нежитлового приміщення) та додатковими угодами, акти прийому-передачі від 24.09.2018 нежитлового приміщення в будинку № 75 по вул. Незалежності, розрахунок заборгованості платежів з орендної плати, договори про відшкодування плати за користування земельною ділянкою від 09.02.2018 № 72 та №73, розрахунок заборгованості платежів з відшкодування плати за користування земельною ділянкою, лист Управлінння освіти Бахмутської міської ради від 28.12.2019 № 3244 щодо представництва інтересів держави, повідомлення Артемівської місцевої прокуратури від 23.12.2019 № 01-38-5870вих19 про представництво інтересів держави, документи, що підтверджують повноваження.

Ухвалою суду від 03.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/34/20; визначено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 31.03.2020; визначено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру; явка представників сторін у судове засідання визнана не обов`язковою.

Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради Донецької області правової позиції по суті пору не висловила.

24.03.2020 до канцелярії суду від Управління освіти Бахмутської міської ради надійшли пояснення вих.№716 від 13.03.2020 (вх.№6230/20), в яких останній вимоги прокурора підтримує повністю.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подано.

Підготовче провадження неодноразово відкладалось та оголошувались перерви.

Провадження у справі зупинялось до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.

Ухвалою від 20.08.2020 допущено прокурора до участі у справі №905/34/20.

Ухвалою від 07.09.2020 закрито підготовче провадження у справі №905/34/20; призначено розгляд справи по суті на 24.09.2020. Явка представників сторін в судове засідання визнана не обов`язковою.

В судове засідання 24.09.2020 сторони своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч.7 ст. 120 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду від 07.09.2020 у цій справі отримана прокурором, Управлінням муніципального розвитку Бахмутської міської ради Донецької області та Управлінням освіти Бахмутської міської ради 15.09.2020, про що свідчать відповідні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

У зв`язку з не отриманням відповідачем поштової кореспонденції за адресою місця проживання ( АДРЕСА_1 ), повідомленою керуючим справами виконкому Бахмутської міської ради 20.02.2020 вих.791 (а.с.99), для Александрової Оксани Олександрівни розміщено відповідні оголошення про рух справи на офіційній сторінці суду в мережі Інтернет веб-порталу "Судова влада України" (відповідні роздруківки повідомлень містяться в матеріалах справи).

Всі процесуальні документи суду у цій справі розміщені у Єдиному державному реєстрі судових рішень офіційного веб-порталу "Судова влада України" в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними, а доступ безоплатний та цілодобовий згідно Закону України "Про доступ до судових рішень".

Отже, відповідач вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо зазначено про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (стаття 6 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Об`єктом оренди можуть бути, зокрема, інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ч. 1, 3 та 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1, 2 та 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Судом встановлено, що постановою Верховної ради України від 04.02.2016 № 984-ІІІ перейменовано місто Артемівськ Донецької області на місто Бахмут.

Рішенням сесії Артемівської міської ради № 6/82-1443 від 23.03.2016 перейменовано Артемівську міську раду в Бахмутську міську раду.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, 16.04.2015 між Управлінням муніципального розвитку Бахмутської міської ради, як орендодавцем, та Фізичною особою підприємцем Александровою Оксаною Олександрівною, як орендарем, укладено два договори оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Бахмут № 63/15 та № 64/15. Об`єктом оренди є нежитлові приміщення, які знаходяться на балансі Управління освіти Бахмутської міської ради (до перейменування - відділ освіти Артемівської міської ради) та розташовані за адресою: м. Бахмут, вул. Незалежності (до перейменування - Радянська), буд.75.

Згідно договору № 63/15 від 16.04.2015, об`єктом оренди є нежитлове приміщення загальною площею 6,00 кв.м. з метою розміщення складського приміщення.

Згідно договору № 64/15 від 16.04.2015, об`єктом оренди є нежитлове приміщення загальною площею 65,4 кв.м. з метою розміщення офісу.

Орендна плата і порядок розрахунку платежів визначені сторонами в розділі 2 таких договорів. Згідно з п.2.1 договорів встановлено, що розмір орендної плати складає:

за договором № 63/15 - 143,44 грн. на місяць без ПДВ;

за договором № 64/15 - 1274,45 грн. на місяць без ПДВ.

Розрахунок орендної плати здійснюється на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м.Артемівська, затвердженої рішенням Артемівської міської ради № 6/33-581 від 26.12.2012.

Орендна плата встановлюється у грошовій формі та перераховується орендарем на поточний рахунок балансоутримувача об`єкта оренди - відділу освіти Артемівської міської ради до 25 числа поточного місяця (п.2.2 договорів).

За умовами п.2.3 договорів, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції попереднього місяця, що визначається Державною службою статистики України.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п.2.12 договорів).

Підпунктом 4.2.4 пункту 4 договорів на орендаря покладено обов`язок своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно з пп.7.2 п.7 договорів орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Строк дії договору встановлено з 16.04.2015 до 15.03.2018 включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, якщо інше не встановлено законодавством (п.6.1, п.6.10 договорів).

Не оспорюється сторонами, що об`єкти оренди передано орендарю на підставі акту приймання-передачі.

З матеріалів справи вбачається, що 09.02.2018 між Управлінням освіти Бахмутської міської ради (балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Александровою Оксаною Олександрівною (орендар) укладено договори про відшкодування плати за користування земельною ділянкою № 72 та № 73, за умовами яких орендар за користування нерухомим майном (нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Бахмут, вул.. Незалежності, 75, загальною площею 65,4 кв.м та 6,00 кв.м. відповідно) відшкодовує плату за користування земельною ділянкою. Розмір відшкодування плати за користування земельною ділянкою встановлюється згідно розрахунку з урахуванням долі використання земельної ділянки (п.1.1, п.2.1 договорів).

Згідно договору № 72 від 09.02.2018 загальна сума відшкодування плати за користування земельною ділянкою складає 1737,86 грн. (п.2.3 договору). Згідно обґрунтування плати податку на землю (додаток 1 до договору), 1737,86 грн. - річна сума податку.

Згідно договору № 73 від 09.02.2018 загальна сума відшкодування плати за користування земельною ділянкою складає 157,99 грн. (п.2.3 договору). Згідно обґрунтування плати податку на землю (додаток 1 до договору), 157,99 грн. - річна сума податку.

Суму відшкодування плати за користування земельною ділянкою орендар зобов`язаний вносити на розрахунковий рахунок балансоутримувача щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним місяцем (п.2.4 договорів № 72 та № 73 від 09.02.2018)

Згідно з п.4.1 договорів № 72 та № 73 від 09.02.2018, цей договір укладено строком з 1.01.2018 і діє до 15.03.2018, а в частині фінансових розрахунків - до повного їх виконання. Умови цього договору застосовуються до відносин між балансоутримувачем та орендарем, які виникли до його укладання, згідно ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України (п.4.7 договорів).

Будь-які зміни або доповнення до цього договору вносяться шляхом укладення додаткових угод, які підписуються уповноваженими представниками сторін (п.4.3 договорів)

Матеріали справи свідчать, що 24.09.2018 між Управлінням муніципального розвитку Бахмутської міської ради та ФОП Александровою О.О. укладено додаткові угоди про розірвання договорів оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Бахмута № 63/15 та № 64/15 (додаткові угоди №245/18 та №246/18 відповідно), а приміщення, які розташовані за адресою: м. Бахмут, вул.. Незалежності (до перейменування - Радянська), буд. 75, повернуто ФОП Александровою О.О. з оренди за відповідними актами приймання-передачі від 24.09.2018.

В матеріалах справи відсутні і відповідачем не подавались будь-які докази здійснення ним розрахунків за вищевказаними договорами (№ 63/15 та № 64/15 від 16.04.2015, № 72 та № 73 від 09.02.2018).

За твердженням прокурора та балансоутримувача (Управління освіти Бахмутської міської ради - третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог) та їх розрахунками, у зв`язку із неналежним виконанням ФОП Александровою О.О. умов договорів оренди нежитлових приміщень, що відносяться до комунальної власності м.Бахмута № 63/15 та № 64/15 від 16.04.2015, у період з липня по вересень 2018 року утворилась заборгованість в сумі 10401,58 грн., з яких:

1252,39 грн. - за договором № 63/15 від 16.04.2015 (включаючи основний борг - 963,37 грн. з ПДВ та нараховані за період з 01.08.18 по 31.07.19 пеню - 266,02 грн., 3% річних - 23,0 грн.),

8548,86 грн. - за договором № 64/15 від 16.04.2015 (включаючи основний борг - 6577,31 грн. з ПДВ та нараховані за період з 01.08.18 по 31.07.19 пеню - 1817,55 грн., 3% річних - 154,00 грн.),

550,32 грн. - за договором № 72 від 09.02.2018

50,01 грн. - за договором № 73 від 09.02.2018.

Несплата відповідачем плати за користування майном комунальної власності територіальної громади м. Бахмута в добровільному порядку і стала підставою звернення з відповідним позовом до господарського суду.

За твердженням прокурора та балансоутримувача (Управління освіти Бахмутської міської ради - третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог), Управлінням освіти Бахмутської міської ради, як балансоутримувачем майна, надсилались на адресу ФОП Александрової О.О. претензії № 146, 147 від 22.01.2019, № 165, 166 від 24.01.2019 рекомендованим листом, у яких пропонувалось сплатити добровільно заборгованість у розмірі 10401,58 грн., але такі поштові відправлення повернулись без вручення у зв`язку з закінченням терміну зберігання, адресат відмовився їх отримувати.

Частиною 6 статті 762 ЦК України встановлено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно з положеннями ст. 614 цього Кодексу особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Згідно з пп.7.2 п.7 договорів № 63/15 та № 64/15 від 16.04.2015 орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Відповідачем не доведено обставин, з якими чинне законодавство пов`язує звільнення наймача від плати за користування майном, що відносяться до комунальної власності м.Бахмута, у тому числі від відшкодування плати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано таке майно.

Обставини наявності заборгованості з орендної плати та з відшкодування плати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано таке майно, у період з липня по вересень 2018 року відповідачем не спростовані.

Перевіривши арифметичний розрахунок пред`явлених до стягнення сум орендної плати, пені, 3% річних, періоди, правові підстави, порядок їх нарахування, суд дійшов висновку про обгрунтованість та вірність такого розрахунку. Відповідачем протилежного не доведено. Контррозрахунку пред"явлених до стягнення сум не подано.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Фізична особа-підприємець Александрова Оксана Олександрівна з 27.06.2019 є припиненою як суб`єкт господарювання за власним рішенням.

Суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень ч. 2 цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями ст. 20 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 3 жовтня 2017 року одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, а також ст. 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно з ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи, відповідно до ст. 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Положеннями ст. 51 Цивільного кодексу України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом ст. 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, ст. 202-208 Господарського Кождексу України, ч. 8 ст. 4 Закону України № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15 травня 2003 року у випадку припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи - підприємця не припинились.

Отже, вказана справа має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, яка неодноразово висловлювала позицію щодо юрисдикції спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору (постанови від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18), від 05 червня 2019 року у справі №904/1083/18 (провадження № 12-249гс18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 127/23144/18 (провадження № 14-460цс19).

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Тягар доказування (доведення обставин справи) покладається законом на сторону, яка висуває певні вимоги або заявляє заперечення і в даному випадку цей обов`язок позивачем виконаний, оскільки ним доведено обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, а відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами таких обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Судовий збір у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73 - 80, 86, 129, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Александрової Оксани Олександрівни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість в розмірі 10401,58 грн. (десять тисяч чотириста одна гривня 58 коп.) на користь Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради на розрахунковий рахунок балансоутримувача Управління освіти Бахмутської міської ради (р/р 4797 ДКСУ м.Київ, МФО 820172, ідентифікаційний код 02142796).

Стягнути з Александрової Оксани Олександрівни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь прокуратури Донецької області (87500, м.Маріуполь, вул.Університетська, 6, р/р № 6251, Державна казначейська служба України, МФО 820172, ідентифікаційний код 25707002, отримувач - прокуратура Донецької області) судовий збір у розмірі 3842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні)

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 25.09.2020.

Суддя Н.В. Величко