ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

21 вересня 2020 року Справа № 916/3708/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної

суддів О.Ю. Аленіна, Л.В. Лавриненко

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА» - Мандрик Г.М. - за ордером;

від ФОП Шиндера І.В. - Шиндер І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про призначення судової товарознавчої експертизи при розгляді апеляційної скарги Приватного підприємства «ІТАЛ КЕРАМІКА»

на рішення господарського суду Одеської області від 04 травня 2020 року

у справі №916/3708/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Шиндер Іллі Володимировича

до Приватного підприємства «ІТАЛ КЕРАМІКА»

про стягнення 445000грн.

встановив:

12.12.2019р. Фізична особа-підприємець Шиндер Ілля Володимирович (надалі - позивач, ФОП Шиндер І.В.) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства «ІТАЛ КЕРАМІКА» (надалі - відповідач, ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА»), в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь 445000грн. боргу на 6750грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.12.2016р. між ним (виконавець) та відповідачем (замовник) було укладено Договір доручення про надання послуг по декларуванню товарів №13122016 (надалі - Договір від 13.12.2016р.), за умовами якого позивач зобов`язався надавати послуги по декларуванню майна, а відповідач - сплатити вартість наданих послуг. В період з 21.12.2016р. по 14.11.2019р. позивач надав відповідачу послуги з митного оформлення товарів (180 митних декларацій) на загальну суму 450000грн. (вартість складання однієї декларації складає 2500грн.). Відповідач частково виконав свої зобов`язання - 09.12.2019р. сплатив позивачу 5000грн., решта 445000грн. залишилися несплаченими.

З посиланням на норми ст.ст.530, 629, 526, 610, 612 ЦК України, ст.ст.175, 264-271, 265 ГК України позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

09.01.2020р. відповідач подав суду відзив на позовну заяву, 12.12.2020р. - додаткові пояснення, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що:

- Договір від 13.12.2016р. є неукладеним, оскільки сторонами не було досягнуто умови щодо вартості (ціни) наданих позивачем послуг, що, в тому числі, виключає можливість застосування до спірних правовідносин приписів ч.4 ст.632 ЦК України;

- рахунки на оплату вартості наданих послуг протягом 2016р.-2019р. жодного разу з боку позивача виставлені не були, що свідчить про ухилення позивача від обов`язку погодити з відповідачем вартість наданих послуг. При цьому, оформлення митних декларацій та виставлення вимоги про сплату рахунків не можуть вважатися достатніми підставами для виникнення у відповідача грошового зобов`язання, оскільки належні та допустимі докази на підтвердження вчинення позивачем необхідних дій з митного декларування та митного оформлення товару, об`єму та вартості наданих послуг в матеріалах справи відсутні;

- фактично митним оформленням товару відповідача займалася відповідальний працівник ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА»;

- визначена позивачем вартість за оформлення однієї митної декларації у розмірі 2500грн. є завищеною та не відповідає звичайній ціні на ринку за надання послуг аналогічного характеру.

- відповідач заперечує факт часткової оплати вартості наданих позивачем послуг на суму 5000грн.;

- з наданих позивачем копій митних декларацій не вбачається наявність в них електронного цифрового підпису посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення;

- правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору, не є грошовим зобов`язанням, оскільки серед інших прав та обов`язків сторін, відсутнє право виконавця (кредитора) вимагати від замовника (боржника) сплати грошей за надані виконавцем послуги на його користь, відсутній кореспондуючий обов`язок замовника сплатити ці гроші.

09.01.2020р. ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА» подало господарському суду Одеської області клопотання про виклик свідка ОСОБА_1 , у задоволенні якого було відмовлено ухвалою суду від 12.02.2020р.

27.01.2020р. позивач подав місцевому господарському суду відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначив, що визначена ФОП Шиндером І.В. вартість оформлення однієї митної декларації у розмірі 2500грн. відповідає звичайним цінам, що склались на ринку за надання послуг аналогічного характеру, на підтвердження чого позивачем було надано суду підписані з іншими особами акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) по декларуванню товарів та відповідні митні декларації, складені позивачем в інтересах таких осіб.

Рішенням господарського суду Одеської області від 04.05.2020р. (суддя С.П. Желєзна) позов задоволено частково - стягнуто з ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА» на користь ФОП Шиндера І.В. заборгованість у розмірі 440000грн., судовий збір у розмірі 6674,12грн.; в решті позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на норми ст.ст.15,16,509,629, 525, 526, 901, 93, 1000, 1002, 628, 610, 612, 530 ЦК України, ч.1 ст.179, ст.193, 180, 181 ГК України та вмотивовано наступним. На підтвердження факту надання послуг за Договором від 13.12.2016р. позивачем було надано суду копії 180 митних декларацій; суд дійшов висновку, що укладений між сторонами по справі договір має змішаний характер, оскільки містить як елементи договору про надання послуг, так і договору доручення. Судом під час вирішення даного спору було встановлено, що прийняті на себе за умовами Договору від 13.12.2016р. зобов`язання з боку Шиндер І.В. виконувались належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи митними деклараціями на оформлення товарів. При цьому, судом також було встановлено, що факт виконання позивачем зобов`язань за вказаним договором підтверджується 178 митними деклараціями, наявними в матеріалах справи, оскільки 2 із зазначених позивачем митних декларацій відсутні та фактично позивачем надані не були. Як вбачається з укладеного між сторонами по справі договору про надання послуг (доручення) по декларуванню товарів №13122016 від 13.12.2016р. вартість (ціна) наданих позивачем відповідачеві послуг визначена не була. При цьому, умовами п. 3 Договору від 13.12.2016р. сторонами було погоджено, що розрахунки за митне оформлення товарів та іншого майна Замовника, а також послуги надані Виконавцем згідно даного договору сплачуються згідно рахунків. Наведені положення дозволяють господарському суду дійти висновку, що безпосередня вартість (ціна) наданих позивачем відповідачеві послуг повинна визначатись у виставлених позивачем рахунках. 14.11.2019р. ОСОБА_2 звернувся до ПП „Італ Кераміка" із вимогою №46/14/01 про сплату заборгованості за надані послуги згідно умов Договору від 13.12.2016р. При цьому, до вимоги позивачем були додані рахунки, з яких вбачається, що вартість оформлення однієї митної декларації була визначена у розмірі 2500грн. Проте, вимога позивача залишилася відповідачем без відповіді та задоволення. Наданий відповідачем договір №СБС/2017/02 від 10.07.2017р., як не відображає звичайні ціні, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору про надання послуг (доручення) по декларуванню товарів №13122016 від 13.12.2016р., так і не може бути врахований судом під час вирішення питання щодо вартості наданих позивачем послуг згідно договору №13122016 від 13.12.2016р. Викладене свідчить про правомірність визначення вартості наданих позивачем ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА» послуг згідно Договору від 13.12.2016р. відповідно до виставлених позивачем рахунків, що прямо передбачено положеннями п. 3 договору. Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених ОСОБА_2 до ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА» позовних вимог шляхом присудження до стягнення на користь позивача заборгованості за надані послуги у загальному розмірі 440000грн. (178 митних накладних *2500грн. - 5000,00 грн. = 440000грн.). Суд відхилив посилання відповідача щодо не укладення Договору від 13.12.2016р., у зв`язку з відсутністю у такому договорі ціни, оскільки, як було встановлено судом, договір фактично виконувався сторонами, а, отже, він не може бути визнаний неукладеним, що відповідає висновкам, які наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018р. по справі №338/180/17. Судом відхилені доводи відповідача про недоведеність позивачем факту надання послуг за Договором №13122016 від 13.12.2016р., у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження вчинення позивачем необхідних дій з митного декларування та митного оформлення товару, об`єму та вартості наданих послуг, оскільки на підтвердження факту надання послуг позивачем було надано суду відповідні митні декларації. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження спростування обставин надання послуг за договором №13122016 від 13.12.2016р. або формального складання позивачем декларацій без реального надання послуг митного оформлення товару відповідачем суду надано не було. Доводи відповідача про фактичне оформлення товару відповідальним працівником відповідача також спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: митними деклараціями.

Не погодившись з рішенням суду, ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що рішення підлягає скасуванню з огляду наступного:

- чинне законодавство однозначно відносить ціну до істотних умов договору про надання послуг, тобто без безпосереднього зазначення ціни в договорі він вважатиметься недійсним.

Однак, Договір від 13.12.2016р. не передбачає такої істотної умови як ціна послуг повіреного - митного брокера - позивача. Отже договір є неукладеним;

- відсутність погодження умови про ціну в господарському договорі передбачає настання наслідків неукладеного договору (статті 81 ГК України, статті 638 ЦК України). Здійснення певних дій сторонами ще не призводить до визначеності умов договору - він може залишатися угодою про наміри. А тому лише таке виконання, яке дає змогу визначити волевиявлення сторін на встановлення ціни договору, може приводити до визнання «дефектного» господарського договору укладеним;

- всупереч вимогам, викладеним у спірному договорі, сторони не досягли домовленості стосовно ціни послуг. Враховуючи приписи ст.ст.173, 189 ГК України, суд повинен відмовити в задоволенні позову, оскільки за договором оплата виконаних позивачем послуг здійснювалась за ціною, яка мала визначатись саме за погодженням сторін. Однак таке погодження не відбулось;

- зважаючи на повну бездіяльність позивача по визначенню ціни його послуг на протязі 2016-2019 років (за цей час не виставленого було жодних рахунків, не надано жодних актів наданих послуг, не надано пропозиції про погодження вартості послуг та інше), саме позивач уникав та ухилявся від обов`язку по погодженню цієї умови зобов`язання;

- саме по собі оформлення митної декларації та виставлення вимоги до оплати рахунків, виставлених за надані послуги на протязі 2016-2019 років, направленої відповідачу 14.11.2019р. не підтверджує вчинення позивачем необхідних дій з митного декларування та митного оформлення товару відповідача, об`єму та вартості наданих послуг та не є безумовною підставою виникнення грошового зобов`язання;

- позивачем не підтверджено, які саме послуги та за якою вартістю включено ним до складу рахунків вартості послуг, що ним надавалися, неможливо встановити характер та зміст, послуги, оплати якої вимагає позивач;

- позивач у якості підтвердження вартості послуг по складанню та оформленню однієї митної декларації у розмірі 2500грн., надав копії актів здачі приймання послуг між ним та його контрагентами. При цьому, вказані акти не містять детальної інформації, які саме послуги були надані позивачем в процесі декларування та митного оформлення товарів та ціна у розмірі 2500грн. лише за складання та оформлення однієї митної декларації без надання всього комплексу послуг по митному оформленню товару є завищеною та не відповідає ціні на аналогічні послуги, встановлені на ринку;

- ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА» не здійснювало оплату послуг Позивача у розмірі 5000грн., яку було виконано невідомою особою 09.12.2019р. через касу банку готівкою. Відповідач нікого не уповноважував на здійснення цієї оплати, відповідні кошти з каси підприємства не видавались. Наявність у позивача такої квитанції свідчить про те, що позивач сам здійснив собі оплату від імені ЧП «ИТАЛ.КЕРАМИКА» для підтвердження начебто згоди ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА» з сумою вимоги;

- позивачем в позові зазначенні митні декларації, які до позовної заяви не додані, а саме: 500060006/2017/002397, UA500060/2017/003652, UA500060/2019/014676, UA500010/2017/000371, UA500060/2019/017350;

- В матеріалах справи наявні докази, які спростовують позовні вимоги ФОП ШИНДЕР І.В., а саме: договір доручення № СБС/2017/02 від 10.07.2ОІ 7 року; додаткова угода № 1 від 10.07.2017 року; Акт надання послуг № 84 від 15.05.20І9 року; Платіжне доручення №30632 від 28.05.2019 року; Акт надання послуг № 126 від 08.07.2019 року; Платіжне доручення №5236 від І 1.07.2019 року; Акт надання послуг № 158 від 27.08.2019 року; Платіжне доручення №365 від 29.08.2019 року; Акт надання послуг № 172 від 13.09.2019 року; Платіжне доручення №1002 від 19.09.2019 року; Наказ № ІО-К від 02.11.2009 року; Наказ № 21-К від 01.09.2011 року; Паспорт ОСОБА_3 ; Картка платника податків ОСОБА_3; Кваліфікаційне посвідчення представника митного брокера №001189/00/500; Наказ № 87-К від 06.12.2019 року; Рахунок-фактура №б/н від 04.09.20І9 року. Зазначені докази прийняті судом;

- з наданих позивачем копій митних декларацій, які є у справі, не вбачається наявність в них електронного цифрового підпису посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення;

- якщо враховувати позицію позивача та середню ціну, яка ним приведена на прикладі цін інших брокерських компаній, то за складення І основного аркушу МД-2-200 гривень, а за складення додаткового аркушу МД-3 - 150 гривень. 168*200= 33600 гривень за МД-2; 169*150=25350 гривень за МД-3. Всього на загальну суму 58950грн., але ніяк не 450000грн. Та навіть із сумою 58950грн. відповідач не згоден, оскільки вважає, що більш ніж 100грн. за цифровий підпис в одній МД не має підстав у позивача просити.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду:

- від 03.06.2020р. витребувано від господарського суду Одеської області матеріали справи №916/3708/19; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА» на рішення господарського суду Одеської області від 04.05.2020р. у справі №916/3708/19 до надходження матеріалів даної справи з господарського суду Одеської області;

- від 09.06.2020р. відкрито апеляційне провадження у справі з наданням учасникам справи часу для подання відзиву на апеляційну скаргу або будь-яких клопотань з процесуальних питань;

- від 18.06.2020р. призначено справу до розгляду у судовому засіданні 14.07.2020р.

15.06.2020р. до суду поштою надійшов відзив ФОП Шиндера І.В. на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. У відзиві, зокрема, зазначено, що:

- Договір від 13.12.2016р. є укладеним, оскільки сторони прийшли до згоди щодо всіх його істотних умов та приступили до його виконання. Прийняття митницею протягом 2016-2019 років складених позивачем в інтересах відповідача 178 митних декларацій є тому беззаперечним доказом;

- ціна послуг, яка була вказана позивачем у рахунках на оплату, є аналогічною тим цінам, за якими він надавав такі ж послуги іншим суб`єктам господарювання, та відповідає середнім цінам на ринку. Відповідні докази на підтвердження цього є в матеріалах справи;

- позивач подав до суду копію Договору від 13.12.2016р. та засвідчені митницею копії митних декларацій, з яких вбачається, що ФОП Шиндер І.В. протягом 3-х років надавав ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА» передбачені Договором послуги із митного оформлення та декларування товарів. Натомість відповідач свої твердження про те, що послуги не надавалися, жодними доказами не підтвердив.

В засіданні суду апеляційної інстанції 21.09.2020р. на обговорення було поставлене питання щодо необхідності призначення у справі судової товарознавчої експертизи з метою з`ясування питання який був рівень звичайних цін станом на 13.12.2016р. на послуги, які надавав позивач відповідачу за Договором від 13.12.2016р.

Представник скаржника та позивач у судовому засіданні не заперечували проти призначення у справі експертизи.

Розглянувши питання про призначення у справі експертизи, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається, що:

- позивач наполягає на тому, що вартість наданих ним відповідачу за Договором від 13.12.2016р. послуг становить 455000грн., виходячи з розрахунку вартості складання однієї митної накладної 2500грн. (200 накладних*2500грн.=450000грн.), зазначаючи, що 2500грн. є звичайною ціною з надання таких послуг та надає копії документів, складених іншими суб`єктами господарювання, які надають аналогічні послуги.

- відповідач не згоден як з фактом надання послуг так і з їх ціною, визначеною позивачем - якщо враховувати позицію позивача та середню ціну, яка ним приведена на прикладі цін інших брокерських компаній, то за складення І основного аркушу МД-2-200 гривень, а за складення додаткового аркушу МД-3 - 150 гривень. 168*200= 33600 гривень за МД-2; 169*150=25350 гривень за МД-3. Всього на загальну суму 58950грн., але ніяк не 450000грн. Та навіть із сумою 58950грн. відповідач не згоден, оскільки вважає, що більш ніж 100грн. за цифровий підпис в одній митній декларації у позивача не має підстав просити. Визначена позивачем вартість за оформлення однієї митної декларації у розмірі 2500грн. є завищеною та не відповідає звичайній ціні на ринку за надання послуг аналогічного характеру.

Відповідно до ст.632 ЦК України уіна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідно до п.п.1.2.11 п.1.2 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. №53/5 згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Основними видами (підвидами) експертизи є: товарознавча.

Згідно із п.п.1.2, 1.3 п.1 Розділу IV Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 основними завданнями товарознавчої експертизи є: визначення вартості товарної продукції; орієнтовний перелік вирішуваних питань: Яка вартість об`єктів дослідження як на території України, так і за її межами?

Відповідно до ч.1 ст.270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно із ч.1 ст.252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.103 ГПК України експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи. У разі якщо суд призначив проведення експертизи експертній установі, керівник такої установи доручає проведення експертизи одному або декільком експертам. Ці експерти надають висновок від свого імені і несуть за нього особисту відповідальність.

Відповідно до п.п.14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

У Договорі від 13.12.2016р. не визначена вартість наданих послуг у твердій/фіксованій сумі - відповідно до п.3.1 договору розрахунки за митне оформлення товарів та іншого майна ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА», а також за послуги, надані ФОП Шиндер І.В. згідно даного договору сплачуються згідно рахунків.

Для визначення рівня звичайних цін необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право; саме експерт - особа, що має спеціальні знання, яких позбавлений суд, може встановити обставини, якими сторони у даній справі обґрунтовують свої позиції. При цьому не проведення товарознавчої експертизи фактично залишить без належної оцінки наведені учасниками справи обставини, тобто призведе до порушення принципу всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи категоричну незгоду ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА» із вартістю наданих послуг, яка визначена позивачем у позовній заяві, колегія суддів вважає за необхідне призначити у справі №916/3708/19 судову товарознавчу експертизу для з`ясування питання рівня звичайних цін на послуги по декларуванню товарів та надання аналогічних послуг станом на 13.12.2016р.

При вирішенні питання, яке має бути поставлене на вирішення експертів, колегія суддів вважає за доцільне поставити перед експертами наступне питання: Який був рівень звичайних цін станом на 13.12.2016р. на послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України, аналогічні послугам Фізичної особи-підприємця Шиндера Іллі Володимировича за договором доручення про надання послуг по декларуванню товарів з Приватним підприємством «ІТАЛ КЕРАМІКА» від 13.12.2016р. №13122016?

Відповідно до ч.3 ст. 99 ГПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд

Оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо доручення проведення експертизи будь-якій установі, проведення експертизи доручається судом експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Витрати по оплаті проведення судової експертизи покладаються на ПП «ІТАЛ КЕРАМІКА».

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення експертизи.

Колегія суддів вважає за необхідне з власної ініціативи зупинити апеляційне провадження до отримання висновку експертизи (на час її проведення) та/або повернення матеріалів справи до Південно-західного апеляційного господарського суду згідно ст.229 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 232-236, 240, 270, 228, 229, 281, 287, 288ГПК України, колегіясуддів, -

у х в а л и л а:

Призначити у справі №916/3708/19 судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65011, м. Одеса, вул.Успенська, 83/85 ).

На вирішення експертизи поставити наступне питання:

Який був рівень звичайних цін станом на 13.12.2016р. на послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України, аналогічні послугам Фізичної особи-підприємця Шиндера Іллі Володимировича за договором доручення про надання послуг по декларуванню товарів з Приватним підприємством «ІТАЛ КЕРАМІКА» від 13.12.2016р. №13122016?

Попередити судових експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Витрати по оплаті судової економічної експертизи покласти на Приватне підприємство «ІТАЛ КЕРАМІКА».

Надати в розпорядження експертів матеріали справи №916/3708/19.

Копію ухвали направити сторонам та Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Зобов`язати Приватне підприємство «ІТАЛ КЕРАМІКА» сплатити рахунок за проведення експертизи протягом 5 робочих днів з дня його отримання.

Апеляційне провадження у справі №916/3708/19 зупинити до отримання висновку експертизи (на час її проведення) та/або повернення матеріалів справи до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення згідно ст.235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку згідно положень ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 23.09.2020р.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко