ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2020 року м.Дніпро Справа № 908/1152/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Чередка А.Є., Мороза В.Ф.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" арбітражного керуючого Сиротенко О.О. на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.03.2020 (повне судове рішення складено 30.03.2020, суддя Юлдашев.О.О.) у справі

за позовом акціонерного товариства "СБЕРБАНК"

до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ"

відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Юстстар"

про визнання договору недійсним

в межах справи № 908/1152/18 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ"

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави позовних вимог

Акціонерне товариство "СБЕРБАНК" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Юстстар" та товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" про визнання недійсним договору поруки від 20.10.2016.

Позовні вимоги обґрунтовано приписами статті 234 Цивільного кодексу України з посиланням на вчинення відповідачами правочину без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлювались, оскільки внаслідок укладення спірного договору поруки від 20.10.2016 ціленаправлено створено штучну кредиторську заборгованість у обсязі, достатньому для реалізації процедури фіктивного банкрутства, з метою подальшого ухилення від виконання кредитних зобов`язань перед позивачем зі сплати кредитних коштів.

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 у справі № 910/8357/18, у задоволенні позову про визнання недійсним договору поруки, укладеного між ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" та ТОВ "Юстстар " відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 у справі № 910/8357/18 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 листопада 2019 року касаційна скарга акціонерного товариства «СБЕРБАНК» задоволена частково. Постанова Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 та рішення господарського суду міста Києва від 12.03.2019 у справі № 910/8357/18 скасовано повністю. Справу № 910/8357/18 направлено на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області, у проваджені якого перебуває справа про банкрутство № 908/1152/18.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.12.2019 прийнято позовну заяву акціонерного товариства "СБЕРБАНК" для розгляду в межах справи №908/1152/18 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ", відкрито провадження з розгляду позовної заяви.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 17 березня 2020 року у справі №908/1152/18 позов задоволено; визнано недійсним договір поруки від 20.10.2016, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" та товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Юстстар". Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" на користь акціонерного товариства "СБЕРБАНК" судовий збір у розмірі 881,00 грн. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Юстстар" на користь акціонерного товариства "СБЕРБАНК" судовий збір у розмірі 881,00 грн.

Рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що позивач довів наявність підстав, на які він посилається у своїх вимогах про визнання недійсним договору та довів те, що відповідачами при укладанні спірного договору порушено його право.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись з ухваленим у справі рішенням господарського суду, ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" арбітражний керуючий Сиротенко О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про визнання недійсним договору поруки від 20.10.2016, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" та товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Юстстар".

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на те, що судом не встановлено чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь в процесі, та якими доказами вони підтверджуються.

За твердженням заявника апеляційної скарги під час вирішення даної категорії спорів має бути доведено належними та допустимими доказами обставини, що підтверджують порушення або оспорювання права позивача у зв`язку з укладенням спірного договору поруки, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Рішення суду не містить посилань якими доказами обґрунтовано недійсність договору поруки від 20.10.2016 та в чому полягає порушення або оспорювання прав позивача.

Судом не встановлено і позивачем не доведено, в чому саме полягають несприятливі наслідки для останнього, які спричинило укладення оскаржуваного договору.

В ситуації, що склалася відсутнє порушення законного інтересу позивача як кредитора ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ", оскільки укладення оспорюваного договору не має жодного відношення до можливості виконання ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" його зобов`язань перед акціонерним товариством «СБЕРБАНК», враховуючи ту обставину, що кредитні зобов`язання забезпечені іпотекою, що свідчить про необґрунтованість заявлених позовних вимог. Позивачем (як не стороною оскаржуваних правочинів) не доведено того, що в результаті укладення договору поруки обсяг майнових зобов`язань ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" перед акціонерним товариством «СБЕРБАНК» змінився у сторону зменшення.

Крім того, позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

Скаржник вважає, що сам по собі факт невиконання сторонами умов правочину не робить його фіктивним. Наявність у ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" певних зобов`язань перед акціонерним товариством «СБЕРБАНК» жодним чином не позбавляє його права на укладення правочинів з іншими особами, а тому відповідно посилання акціонерного товариства «СБЕРБАНК» на фіктивність оскаржуваного договору через його спрямованість на створення штучної заборгованості ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" є необґрунтованими.

На думку ліквідатора, при ухвалені судом оскаржуваного рішення не було з`ясовано всіх обставин справи, було порушено порядок оцінки та дослідження належних і допустимих доказів у справі.

3.2 Доводи інших учасників справи

Акціонерне товариство "СБЕРБАНК" у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін.

Позивач посилається на те, що між ТОВ "ЗАХІД ІМПОРТ", ПП "РЕСУР-ІМПОРТ", ТОВ "ДІСЕНТІС", ТОВ "ЮК "ЮСТАР" та ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" укладено ряд договорів, на підставі яких було створено ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" штучну кредиторську заборгованість, з метою уникнення зобов`язань перед банком.

АТ «СБЕРБАНК» вважає, що дані договори є фіктивними, оскільки ними ціленаправлено створено штучну кредиторську заборгованість у обсязі, достатньому для реалізації процедури фіктивного банкрутства ТОВ «ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ», що і було зроблено відповідачем 2 та отримання контролю на зборах кредиторів, комітеті кредиторів, а також недопущення АТ «СБЕРБАНК» до участі в комітеті кредиторів, а тому банк звернувся з позовом про визнання договору фіктивним.

Укладений між ТОВ «ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ» та ТОВ «ЮК «ЮСТСТАР» договір поруки від 20.10.2016 також є фіктивним.

Обґрунтовуючи фіктивність спірного договору, позивач зазначає, що Харківським апеляційним господарським судом під час розгляду справи №978/281/18 було встановлено, що матеріали справи не містять доказів виконання новим кредитором (ТОВ «Дісентіс») згідно п.2.2. договору №080616/01 від 08.06.2016 своїх обов`язків щодо сплати вартості відступлення права вимоги.

Станом на дату укладання оскаржуваного договору ТОВ «ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ» мав та має значні грошові зобов`язання перед АТ «СБЕРБАНК» на підставі кредитного договору № 05-В/13/27/ЮО від 28.08.2013, іпотечного договору від 28.08.2013 та договору поруки від 23.10.2014.

Разом сума до стягнення становить 1,3 млн. грн, що згідно приписів ч.3 ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» більш ніж достатньо для порушення господарським судом справа про банкрутство TOB "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ".

За переконанням позивача, внаслідок укладення оскаржуваного договору було створено штучну кредиторську заборгованість у обсязі, достатньому для реалізації процедури фіктивного банкрутства, що в подальшому і було зроблено ТОВ «ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ», з метою подальшого ухилення від сплати кредитних зобов`язань перед банком.

Зважаючи на реальне невиконання як договорів про відступлення права вимоги так і договорів поруки сторонами, який було укладено з метою подальшого переведення боргу на ТОВ «ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ», та наявність умислу обох сторін, спрямованого на укладення договору без реальних правових наслідків, позивач дійшов висновку, що такі договори про відступлення права вимоги та договори поруки є фіктивним, зокрема і договір поруки від 20.10.2016 укладений між ТОВ «ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ» та ТОВ «ЮК «ЮСТСТАР» також є фіктивним, який в силу ч.2 ст.234 Цивільного кодексу України може бути визнаний судом недійсним.

Судом не надано належного правового аналізу поданих ТОВ "ЮК "Юстстар" кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення грошових вимог.

Як на момент звернення ТОВ "ЮК "Юстстар" до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника, так і на час винесення оскаржуваних судових рішень правовідносини за договором поруки від 26.01.2017 припинилися в силу вимог ч.4 ст. 559 Цивільного кодексу України у зв`язку із закінченням у кредитора строку на пред`явлення поручителю вимоги щодо виконання ним основного зобов`язання.

Судами проігноровано той факт, що договір поруки від 26.01.2017 укладено в забезпечення зобов`язання, строк якого настав ще у 2012 році та відповідно строк позовної давності сплинув у 2015 році.

Більше того, позиція банку щодо фіктивності підтверджується і учасниками справ про видачу наказів на виконання рішення третейського суду, які не заперечували та підтримували як позовні заяви в третейському суді, так і заяви про видачу наказу.

Позивач звертає увагу суду, що укладання договору поруки суперечить видам діяльності відповідача-2. Більш того, дані договори є такими, що не направлені на отримання прибутку боржником, оскільки договори поруки є невідплатними та за своєю суттю довготривалими та збитковими для боржника.

Відповідачами не спростовано твердження позивача про те, що оспорюваний правочин є фіктивним, як і не доведено обставини щодо виконання сторонами даних договорів.

В силу норм ст.74 Господарського процесуального кодексу України ненадання відповідачами, в т.ч. ліквідатором, доказів на спростування твердження АТ «СБЕРБАНК» є підставою для визнання факту укладення договору поруки з наявним умислом обох сторін, спрямованим на укладення договору без реальних правових наслідків, та без реального його виконання, метою яких є створення штучної кредиторської заборгованості ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" у обсязі, достатньому для реалізації процедури фіктивного банкрутства, що в подальшому було і зроблено товариством, з метою подальшого ухилення від сплати кредитних зобов`язань перед банком.

Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не надано.

Відповідно до приписів частини третьої ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

VІ. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.05.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегію суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Чус О.В., Мороза В.Ф.

Згідно розпорядження керівника апарату суду №466/20 від 07.05.2020, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-доповідача Кузнецова В.О. (для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження тощо), призначено повторний автоматичний розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2020 для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження визначено колегію суддів у складі головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів Чус О.В., Мороза В.Ф.

Згідно розпорядження керівника апарату суду №492/20 від 12.05.2020, у зв`язку з тим, що розгляд справ про банкрутство не відноситься до спеціалізації судді Чус О.В., призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2020 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Коваль Л.А., суддів Мороза В.Ф., Чередка А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2020 поновлено ліквідатору товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" арбітражному керуючому Сиротенко О.О. строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 17.03.2020; відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою.

Розпорядженням керівника апарату суду від 13.05.2020, у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили здійснення повторного автоматизованого розподілу, а саме, вихід на роботу судді-доповідача Кузнецова В.О., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №908/1152/18 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.05.2020 прийнято до свого провадження справу №908/1152/18 за апеляційною скаргою ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" Сиротенко О.О. на рішення господарського суду Запорізької області від 17.03.2020; призначено справу до розгляду на 22.06.2020.

Ухвалою від 22.06.2020 розгляд справи відкладено до 13.07.2020.

Ухвалою від 13.07.2020 розгляд справи відкладено до 17.08.2020.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2020 задоволено клопотання акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

17.08.2020 у судовому засіданні оголошено перерву до 14.09.2020.

14.09.2020 в судове засідання (в режимі відеоконференції) з`явився представник акціонерного товариства "СБЕРБАНК".

Інші учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

03.09.2020 на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання арбітражного керуючого Сиротенка О.О., в якому заявник просив перенести судове засідання, призначене на 14.09.2020, у зв`язку з його перебуванням у відпустці та призначити наступне судове засідання в режимі відеоконференції.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено право кожного на судовий розгляд його справи упродовж розумного строку.

У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України також закріплено розумність строків розгляду справи судом як одну з основних засад (принципів) господарського судочинства.

Частинами 11,12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 зазначено, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У разі відкладення розгляду справи за відсутності достатніх підстав, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню спору у даному судовому засіданні, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви ліквідатора про відкладення розгляду справи.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, апеляційний господарський суд залишає без розгляду клопотання ліквідатора про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

03.09.2020 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення арбітражного керуючого Сиротенка О.О., до яких додані інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" №222519502 від 03.09.2020; копії запиту ліквідатора вих№33/19 від 21.08.2019, №34/19 від 21.08.2019, №255/20 від 01.08.2020.

Приймаючи до уваги відсутність заперечень учасників справи щодо поданих документів, колегія суддів, з метою повного та всебічного вирішення спору приєднує подані докази до матеріалів справи.

14.09.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

05.05.2011 між товариством з обмеженою відповідальністю "Захід Імпорт" (продавець, первісний кредитор) та приватним підприємством "Ресурс-Імпорт" (покупець) укладено договір купівлі-продажу товарів № 30/03, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар (вживаний одяг). Загальна сума договору визначається як сума всіх видаткових накладних, підписаних сторонами протягом терміну дії даного договору, кількість товару, а також ціна одиниці товару визначаються сторонами у накладних, що є невід`ємною частиною даного договору (пункти 1.1, 2.1 Договору).

08.06.2011 між сторонами за договором купівлі-продажу товарів № 30/03 було укладено додаткову угоду №1, за умовами якої сторони договору виклали пункт 8.1 договору в новій редакції (третейське застереження), зокрема у пункті 1 якої сторони досягли згоди щодо викладення пункту 8.1 договору купівлі продажу товарів № 30/03 в наступній редакції: « 8.1. Усі спори, розбіжності або претензії, які виникають між сторонами із цього договору або у зв`язку з ним, в тому числі, але не обмежуючись: що стосуються його укладання, виконання, порушення (невиконання та/або неналежного виконання), припинення, дійсності/недійсності, розірвання, повернення сплачених коштів, тощо вирішуються шляхом переговорів. Спори, що сторони не можуть врегулювати шляхом переговорів, передаються для остаточного врегулювання на розгляд постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Харвест Груп» (зареєстровано Головним управлінням юстиції у Харківській обл. 29.12.2009, свідоцтво №26 ПТС). Розгляд суду буде здійснюватися у відповідності до Закону України «Про третейські суди» та Регламенту Третейського суду. Місцезнаходженням Третейського суду є місцезнаходження Асоціації «Харвест Груп», а саме: Харківська обл., Харківський р-н, смт. Бабаї, пров. Червоних партизанів, б. 1-А. Проведення третейського розгляду відбуватиметься: Харківська обл., Харківський р-н, смт. Бабаї, пров. Червоних партизанів, б. 1-А.». Інші умови договору купівлі продажу товарів №30/03 від 05.05.2011 залишаються незмінними.

28.08.2013 між публічним акціонерним товариством "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" (правонаступником якого є акціонерне товариство "СБЕРБАНК", надалі - банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА "ЦЕНТР" (надалі-позичальник) укладено кредитний договір №05-В13/27/ЮО, за умовами п.1.1 якого банк надає позичальнику кредитні кошти у розмірі 400 000,00 доларів США у порядку і на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, зазначені в п.1.4 цього договору, своєчасно та у повному обсязі сплачувати банку проценти за користування кредитом, а також повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором та виконати інші умови цього договору.

28.08.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА "ЦЕНТР" (надалі - іпотекодавець) та публічним акціонерним товариством "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" (правонаступником якого є акціонерне товариство "СБЕРБАНК", надалі - іпотекодержатель) укладено іпотечний договір.

У відповідності до цього договору в забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця, які випливають з кредитного договору №05-В13/27/ЮО, укладеного між іпотекодавцем і іпотекодерджателем 28.08.2013, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом строку його дії, які перелічені у статті 2 цього договору та можуть виникнути в майбутньому за чинним основним договором, іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку майно, зазначене п п.3.1 цього договору (п.1.1 іпотечного договору).

23.10.2014 між публічним акціонерним товариством "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" (правонаступником якого є акціонерне товариство "СБЕРБАНК", надалі - кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" (поручитель) укладено договір поруки, за умовами якого основний договір: кредитний договір №05-В13/27/ЮО, укладений між кредитором та боржником 28 серпня 2013 року, з усіма змінами і доповненнями до нього.

Статтею 2 договору поруки від 23.10.2014 сторони узгодили обсяг відповідальності поручителя.

17.08.2016 між ТОВ "Захід Імпорт" (первісний кредитор) та ТОВ "Юридична компанія "Юстстар" (новий кредитор) укладено договір № ПВ-170816/01 відступлення права вимоги грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу товарів від 05.05.2011 № 30/03, відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги до ПП "Ресурс-Імпорт", що виникли на підставі договору купівлі-продажу товарів від 05.05.2011 № 30/03 в частині оплати товару за видатковою накладною від 27.06.2012 № РН-0000374 в розмірі 539 550,58 грн.

20.10.2016 між ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" (поручитель) та ТОВ "Юридична компанія "Юстстар" (кредитор) укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов`язку боржника щодо оплати товару за договором купівлі-продажу товарів від 05.05.2011 № 30/03 в частині оплати товару за видатковою накладною від 27.06.2012 № РН-0000374 в розмірі 539 550,58 грн.

Відповідно до пункту 3.1 договору поруки від 20.10.2016 поручитель зобов`язаний у разі порушення боржником обов`язку за основним договором, самостійно виконати зазначений обов`язок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора в 10-денний строк шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок кредитора.

Пунктом 5.1 зазначеного договору поруки встановлено, що усі правовідносини, що виникають з цього договору або пов`язані з ним, у тому числі пов`язані з дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього договору поруки, регулюються цим договором та відповідними нормами чинного законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин на підставі принципів, розумності та справедливості. Усі спори, що виникли з цього договору або пов`язані з ним, в тому числі, але не обмежуючись: що стосуються його укладення, виконання, порушення (невиконання та/або неналежного виконання), припинення, дійсності/недійсності, розірвання, тощо вирішуються шляхом переговорів. Спори, що сторони не можуть врегулювати шляхом переговорів, передаються для остаточного врегулювання на розгляд Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Харвест Груп" (зареєстровано Головним управлінням юстиції у Харківській обл. 29.12.2009, свідоцтво № 26 ПТС). Розгляд суду буде здійснюватися у відповідності до Закону України "Про третейські суди" та Регламенту Третейського суду. Місцезнаходженням Третейського суду є місцезнаходження Асоціації "Харвест Груп", а саме: Харківська область, Харківський р-н, смт Бабаї, пров. Червоних партизанів, б. 1-А. Проведення третейського розгляду відбуватиметься: Харківська обл., Харківський р-н, смт. Бабаї, пров. Червоних партизанів, б. 1-А.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Харвест Груп" від 06.02.2018 у справі № 3/1-3/1-18 позовну заяву ТОВ "Юридична компанія "Юстстар" задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" на користь ТОВ "Юридична компанія "Юстстар" 539 550,58 грн заборгованості за договором купівлі-продажу товарів від 05.05.2011 № 30/03. Стягнуто з ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" на користь ТОВ "Юридична компанія "Юстстар" 500,00 грн витрат за сплату третейського збору.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 задоволено заяву ТОВ "Юридична компанія "Юстстар" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Харвест Груп" від 06.02.2018 у справі № 3/1-3/1-18.

На виконання вказаної ухвали Харківським апеляційним господарським судом видано наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Харвест Груп" від 06.02.2018 у справі № 3/1-3/1-18.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 липня 2018 року у справі № 978/318/18 закрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства "СБЕРБАНК" на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 у справі №978/318/18 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Юстстар" про видачу виконавчого документа на примусове виконання Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Харвест Груп" від 06.02.2018 у третейській справі №3/1-3/1-18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Юстстар" до товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватного підприємства "Ресурс-Імпорт" про стягнення 539 550,58 грн.

Колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку, що оскаржуваною ухвалою не вирішувалося питання про права, інтереси і обов`язки скаржника. Судом враховано, що матеріали справи не містять та скаржником не надано доказів оскарження рішення третейського суду від 06.02.2018 у справі №3/1-3/3-18 в порядку, передбаченому статтею 346 Господарського процесуального кодексу України.

Тим самим, рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Харвест Груп» від 6 лютого 2018 року про стягнення заборгованості за договором та ухвала Харківського апеляційного господарського суду від 12.02.2019 у справ № 978/318/18 про видачу наказу про примусове його виконання набрали законної сили та є чинними.

Постановою від 01.06.2018 головного державного виконавця Олександрійського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко О.М. відкрито виконавче провадження ВП №56508550 з примусового виконання вказаного наказу.

На виконання рішення загальних зборів ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ""ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" від 18 червня 2018 року до господарського суду Запорізької області через відділ документального забезпечення у відповідності до положень частини другої статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом», чинного на час виникнення спірних правовідносин, надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальянс Реалті» про відкриття провадження у справі про банкрутство останнього.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 4 липня 2018 року у господарській справі № 908/1152/18 відкрито провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Сиротенка Олександра Олександровича.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ", акціонерне товариство «Сбербанк» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, зокрема, послалось на наявність існуючих зобов`язань ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" перед АТ «СБЕРБАНК», що виникли на підставі іпотечного договору від 28.08.2013 та договору поруки від 23.10.2014, укладеним між банком та боржником з метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Торгова-промислова група "Центр" (найменування змінено на ТОВ "Еліон Стар") за кредитним договором від 28.08.2013 № 05-В/13/27/100.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 7 грудня 2018 року у задоволенні апеляційної скарги акціонерного товариства "СБЕРБАНК" відмовлено; ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.07.2018 у справі №908/1152/18 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12 лютого 2019 року конкурсними кредиторами у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" визнані: 1) товариство з обмеженою відповідальністю «Дісентіс» у розмірі 785 358,77 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення; 2) товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юстстар» у розмірі 14442859,57 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення; 3) акціонерне товариство «СБЕРБАНК» у розмірі 4 555 410,91 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення, 5 394 213,32 грн неустойка (штраф, пеня) з шостою чергою задоволення. Окремо до реєстру вимог кредиторів включені грошові вимоги акціонерного товариства «СБЕРБАНК» на суму 6 632 748,00 грн, як вимоги, що забезпечені заставою майна боржника. Затверджено реєстр вимог конкурсних кредиторів боржника.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13 червня 2019 року у задоволенні апеляційної скарги акціонерного товариства "СБЕРБАНК" відмовлено. Ухвала господарського суду Запорізької області від 12.02.2019 у справі № 908/1152/18 в частині визнання конкурсними кредиторами товариства з обмеженою відповідальністю "Дісентіс" у розмірі 785 358,77 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення; товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Юстстар" у розмірі 14 442 859,57 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення залишена без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01 жовтня 2019 року касаційну скаргу акціонерного товариства «СБЕРБАНК» залишено без задоволення, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.06.2019 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2019 залишено без змін.

Наведеними судовими рішенням встановлено, що грошові вимоги ТОВ "ЮК "Юстстар" складаються із: заборгованості у сумі 13 901 927,99 грн, що виникла внаслідок невиконання ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ", як поручителем, взятих на себе грошових зобов`язань за договором поруки щодо обов`язку боржника (ПП "Ресурс-Імпорт") здійснити оплату товару за договором купівлі-продажу №30/03 від 05.05.2011 на вказану суму за видатковими накладними, зазначеними у договорі; заборгованості в розмірі 5395 50,58 грн за рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації "Харвест Груп" від 06.02.2018 у справі №3/1-3/1-18.

Вимога ТОВ "ЮК "Юстстар" вих.№1 від 10.07.2017 про погашення заборгованості за договором купівлі-продажу товарів №30/03 від 05.05.2011 на суму 13 901 927,99 грн. не виконана ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ".

Наказ про примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації "Харвест Груп" від 06.02.2018 у справі № 3/1-3/1-18, виданий на підставі ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 у справі №978/318/18, за яким відкрито виконавче провадження (постанова ВП №56508550 від 01.06.2018) ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" не виконаний.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 09.07.2019 у справі №908/1152/18 товариство з обмеженою відповідальністю «Євроальянс Ріалті» визнано банкрутом; відкрита ліквідаційна процедура; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Сиротенка О.О.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2020 у задоволенні апеляційної скарги акціонерного товариства «СБЕРБАНК» відмовлено, постанову Господарського суду Запорізької області від 09.07.2019 у справі № 908/1152/18 залишено без змін.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, подані заперечення, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом оскарження відповідно до вимог апеляційної скарги ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" арбітражного керуючого Сиротенко О.О. є рішення місцевого господарського суду в частині визнання недійсним договору поруки від 20.10.2016, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" та товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Юстстар".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у справі, суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Приписами статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Реалізуючі передбачене статтею 55 Конституції України та статтею 4 Господарського процесуального кодексу України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17).

Предметом спору у даній справи є вимога акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про визнання недійсним договору поруки від 20.10.2016 обґрунтована з посиланням на приписи статті 234 Цивільного кодексу України вчиненням відповідачами оспорюваного правочину з метою створення штучної кредиторської заборгованості у товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" задля подальшого його ухилення від сплати ним кредитних зобов`язань перед позивачем.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п`ята статті 203 Цивільного кодексу України).

Приписами статті 215 Цивільного кодексу України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно до статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх його сторін. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 Цивільного кодексу України.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті третьої Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою, третьою статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 Цивільного кодексу України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 Цивільного кодексу України (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.07.2019 у справ № 369/11268/16-ц).

Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом»); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»).

Оспорюваний договір поруки, укладений 20 жовтня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Юстстар" (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" (поручитель), за своїм змістом є правочином, що укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу.

Порука у відповідності до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України є одним з видів забезпечення виконання зобов`язання.

Положеннями статті 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Стаття 554 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Сам по собі факт невиконання сторонами умов правочину не робить його фіктивним, для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину.

Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним.

Слід зазначити, що за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання умов договору не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Визнаючи оспорюваний правочин недійсним з підстав його фіктивності, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів наявність підстав, на які він посилається у своїх вимогах про визнання недійсним договору та довів те, що відповідачами при укладанні спірного договору порушене його право, що стало підставою для звернення до суду.

Колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та його обґрунтуванням.

Мотивуючи свою правову позицію суд в ухвалі від 17 березня 2020 року суд зазначив наступне: «Господарським судом враховано, що вчиненню оспорюваного договору передувало попередньо укладення ряду правочинів (договорів відступлення права вимоги від 08.06.2016 та від 17.08.2016, договору поруки від 13.07.2016 тощо), надано правову оцінку правовій природі відповідних договорів, відповідності їх вимогам законодавства, наслідку їх сукупного укладення на права та інтереси позивача як кредитора, а також враховано ухвали постановлені в межах кримінальних проваджень стосовно фіктивності господарських операцій за договором купівлі-продажу товарів № 30/03 від 03.05.2011 тощо. Судом надано належну юридичну оцінку рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Харвест Груп" від 06.02.2018 у справі № 3/1-3/1-18 та від 26.03.2018 у справі № 3/1-3/3-18, ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 у справі № 978/318/18 та від 17.04.2018 у справі №978/627/18, якими задоволено заяви про видачу наказів на примусове виконання вказаних рішень.

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що судове рішення за своїм змістом не відповідає вимогам чинного господарського законодавства.

За правилами статті 236 Господарського процесуального закону судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У мотивувальній частині рішення у відповідності до частини четвертої статті 238 Господарського процесуального кодексу України зазначаються:1) перелік обставин, які є предметом доказування у справі; 2) перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини та вини, яка є предметом доказування у справі; 3) висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів 4) мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі; 5) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 6) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку; 7) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 8) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

На важливість дотримання судами вимоги щодо умотивованості (обґрунтованості) рішень наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, у пункті 58 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Між тим в мотивувальній частині оспорюваного рішення місцевий господарський суд обмежився загальним переліком найменування доказів, які він врахував і яким дав юридичну оцінку, без розкриття їх сутності; не відобразив у його змісті мотивів, якими він керувався при ухваленні свого рішення, при оцінюванні конкретних доказів для встановлення наявності або відсутності обставин, на які сторони посилалися як на підґрунтя своїх вимог і заперечень, із зазначенням, чому певні докази були взяті до уваги або відхилені; не навів мотивів щодо позиції суду при застосування норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).

У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).

За приписами частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною третьою наведеної статті Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень якого установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, окрім випадків наведених у вказаному пункті.

Тобто, перехід від регулювання передбаченого Законом про банкрутство до регулювання передбаченого Кодексом України з процедур банкрутства здійснюється негайно (безпосередня дія як спосіб дії в часі нормативно-правових актів) шляхом здійснення подальшого розгляду справи про банкрутство відповідно до положень Кодексу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 924/159/14.

Частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Таким чином, розгляд справи має здійснюватися з урахуванням положень введеного в дію Кодексу України з процедур банкрутства.

В обґрунтування вимог про визнання недійсним договору поруки від 20.10.2016, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" та товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія «Юстстар» акціонерне товариство «СБЕРБАНК» посилається на те, що внаслідок укладення спірного правочину було цілеспрямовано створено штучну кредиторську заборгованість у обсязі, достатньому для реалізації процедури фіктивного банкрутства, з метою подальшого ухилення від сплати кредитних зобов`язань перед позивачем.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (втрата чинності 21.10.2019), право звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор.

Справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволенні боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язках платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції (частина третя статті 10 цього Закону).

У змісті статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до цілей цього Кодексу терміни вживаються в такому значенні, зокрема: боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство; неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити, зокрема: докази загрози неплатоспроможності; перелік кредиторів боржника, вимоги яких визнаються боржником, із зазначенням загальної суми грошових вимог усіх кредиторів, а також щодо кожного кредитора - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), сума грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстави виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором; перелік майна боржника із зазначенням його балансової вартості та місцезнаходження, а також загальна балансова вартість майна (частина четверта статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства).

Положеннями статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав, зокрема: внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Колегія апеляційного господарського суду наголошує, що нормами Кодексу України з процедур банкротства не встановлені будь-які обмеження щодо розміру вимоги кредитора (кредиторів) до боржника для звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

При розгляді заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" про відкриття провадження у справі про банкрутство, господарський суд в ухвалі від 04.07.2018 зазначив, що станом на час прийняття рішення боржник має кредиторську заборгованість перед товариством з обмеженою відповідальністю «Юстстар» у розмірі 540 050,58 грн та товариством з обмеженою відповідальністю «Дісентіс» у розмірі 784 477,77 грн, а у загальній сумі становить 1 324 528,35 грн. До цього часу заборгованість не погашена. Недостатність рухомого та нерухомого майна боржника для задоволення вимог кредиторів підтверджена матеріалами справи та балансом товариства станом на 31.12.2017, тобто, на останню звітну дату.

Ухвала Господарського суду Запорізької області від 04.07.2018 у справі 908/1152/18 переглядалась в апеляційному порядку за апеляційною скаргою акціонерного товариства «СБЕРБАНК» та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 07.12.2018 залишена без змін, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено. Відтак ухвала місцевого господарського суду від 04.07.2018 набрала законної сили.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Харвест Груп» від 26.03.2018 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юстстар» заборгованості за договором купівлі-продажу товарів № 30/03 від 05 травня 2011 року та 500,00 грн витрат на сплату судового збору; ухвала Харківського апеляційного господарського суду від 21.03.2018 у справі 1978/318/18 про примусове виконання цього рішення набрали законної сили та є чинними.

Зазначене рішення обґрунтовано посиланням на невиконання відповідачем зобов`язань за договором поруки від 20.10.2016, укладеному між ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" (поручитель) та ТОВ "Юридична компанія "Юстстар" (кредитор), відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов`язку боржника щодо оплати товару за договором купівлі-продажу товарів № 30/03 від 05.05.2011 в частині оплати товару за видатковою накладною № РН-0000374 від 27.06.2012 в розмірі 539 550,58 грн.

Ухвала суду про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду є судовим рішенням, яким підтверджується безспірність вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що матеріали справи не містять і скаржником не надано доказів оскарження рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Харвест Груп» від 26.03.2018 у справі № 3/1-3/1-18, яке вмотивоване невиконанням ТОВ «Євроальянс Ріалті» зобов`язань за договором поруки від 20.10.2016, укладеного між ТОВ «Євроальянс Ріалті (поручителем) та ТОВ «Юридична компанія «Юстстар» (кредитор), відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов`язку боржника щодо оплати товару за договором купівлі-продажу товарів №30/03 від 05.05.2011 в частині оплати товару за видатковою накладною № РН-0000374 від 27.06.2012.

Згідно з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.02.2019, залишеної без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.06.2019, конкурсними кредиторами у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" визнані: товариство з обмеженою відповідальністю «Дісентіс» у розмірі 785358,77 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення; товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юстстар» у розмірі 14 442 859,57 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення та акціонерне товариство «СБЕРБАНК» у розмірі 4555410,91 грн. основного боргу з четвертою чергою задоволення, 5394213,32 грн неустойка (штраф, пеня) з шостою чергою задоволення. Окремо до реєстру вимог кредиторів включити грошові вимоги акціонерного товариства «СБЕРБАНК» на суму 6 632 748,00 грн., як вимоги, які забезпечені заставою майна боржника.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд бере до уваги, що грошова сума у розмірі 13 903 309,09 грн (14 442 859,57 - 539 550,58), яка утворилась внаслідок невиконання товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" зобов`язань за іншими цивільно-правовими договорами, не оспорена та є чинною. Кредитором у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" , окрім акціонерного товариства «СБЕРБАНК» також є товариство з обмеженою відповідальністю «Дісентіс» у сумі 784 477,77 грн.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, господарський суд зазначив, що ним надано належну юридичну оцінку рішенню Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Харвест Груп" від 26.03.2018 у справі № 3/1-3/3-18 та ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 17.04.2018 у справі № 978/627/18, якими задоволено заяви про видачу наказів на примусове виконання вказаних рішень.

Матеріалами справи встановлено, що за рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації Харвест Груп» від 26.03.2018 у справі 3/1-3/3-18 позов товариства з обмеженою відповідальністю «Дісентіс» до товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" та приватного підприємства «Ресур-Імпорт» задоволено частково: стягнуто з ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" на користь ТОВ «Дісентіс» 783977,70 грн основного боргу та 500,00 грн третейського збору. В решті позову відмовлено.

04.04.2018 ТОВ "Дісентіс" звернулося до Харківського апеляційного господарського суду із заявою про видачу наказу на примусове виконання рішення Третейського суду від 26.03.2018 в справі № 3/1-3/3-18.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.04.2018 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Дісентіс" задоволено. Видано наказ на примусове виконання рішення Третейського суду від 26.03.2018 у справі № 3/1-3/3-18. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Євроальянс Ріалті" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дісентіс" 783 977,7 грн основного боргу, 500 грн третейського збору та 881 грн витрат по сплаті судового збору за подання заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду.

Наведені рішення Третейського суду та ухвала апеляційного суду набрали законної сили та на теперішній час є чинними.

Акціонерне товариство "СБЕРБАНК" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Імпорт", товариства з обмеженою відповідальністю "Дісентіс" та товариства з обмеженою відповідальністю "Євроальянс Ріалті" про: визнання недійсним договору № 080616/01 від 08.06.2016, укладеного між ТОВ "Захід Імпорт" та ТОВ "Дісентіс" про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу товарів № 30/03 від 05.05.2011; визнання недійсним договору поруки від 21.07.2016, укладеного між ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" та ТОВ "Дісентіс".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі № 910/6112/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019, у задоволенні позову відмовлено повністю. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що позивачем не було доведено обставин вчинення оспорюваних договорів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами.

Наведене рішення Господарського суду міста Києва набрало законної сили та на теперішній час є чинним.

У статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури.

Боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина шоста статті 1 цього Кодексу).

Питання щодо фінансового стану - неплатоспроможності товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" були предметом дослідження судом першої інстанції та апеляційним господарським судом за участі акціонерного товариства «СБЕРБАНК» при розгляді заяви боржника про відкриття провадження у справі про банкрутство, про визнання конкурсними кредиторами. Матеріалами справи встановлено, що загальна балансова вартість обладнання, нерухомого майна і земельної ділянки, що належить ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ", становить 3410107,47 грн. Зазначене майно перебуває в іпотеці: іпотекодержатель: Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК», у зв`язку зі змінами - акціонерне товариство «СБЕРБАНК».

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків у вигляді спричинення збитків. А отже, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Кодексу України з процедур банкрутства та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання спірного договору недійсним.

В силу положень частини першої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин у відповідності до вимог частини першої статті 193 Господарського кодексу України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною першою статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, за загальними принципами права потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: наявність збитків; протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

З урахуванням положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України, саме на позивача покладається обов`язок довести такі правові елементи відповідальності як: наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача та встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12 лютого 2019 року грошові вимоги акціонерного товариства «СБЕРБАНК» на суму 6 632 748,00 грн, як вимоги, що забезпечені заставою майна боржника, включені окремо до реєстру вимог кредиторів.

Конкурсними кредиторами у справі про банкрутство з четвертою чергою задоволення господарським судом визнані разом з акціонерним товариством «Сбербанк» визнані: товариство з обмеженою відповідальністю «Дісентіс» у розмірі 785 358,77 грн основного боргу та товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юстстар» у розмірі 14 442 859,57 грн основного боргу. При цьому сума заборгованості товариства за оспорюваним договором поруки становить 539 550,58 грн.

Іншого майна товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ» для погашення заборгованості по цивільно-правовим договорам немає.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання місцевого господарського суду на ухвали постановлені в межах кримінальних проваджень стосовно фіктивності господарських операцій за договором купівлі-продажу товарів № 30/03 від 03.05.2011.

Зі змісту ухвал, постановлених в кримінальних провадженнях вбачається, що слідчими суддями було надано дозвіл на проведення обшуку, накладено арешт на грошові кошти, надано тимчасовий доступ до речей і документів, надано тимчасовий доступ та можливість вилучити документи, які становлять банківську таємницю.

За приписами частини шостої ст.75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, ухвали постановлені в межах кримінальних проваджень, не є належними та допустимими доказами стосовно фіктивності господарських операцій за договором купівлі-продажу товарів № 30/03 від 03.05.2011.

Апеляційний господарський суд не приймає до уваги посилання акціонерного товариства "СБЕРБАНК" на відсутність оригіналів документів, враховуючи таке.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 74 ГПК України).

Згідно до статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Процесуальні норми передбачають, що сторона своїм підписом і зазначенням дати підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, а оригінал такого документа знаходиться в учасника процесу.

Наявна в матеріалах справи копія договору поруки відповідає наведеним вище вимогам.

Позивачем не зазначається в чому відмінність копії договору поруки, долученою до матеріалів господарської справи, від її оригіналу.

Крім того, наявність оспорюваного договору та його автентичність досліджувалась судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час розгляду грошових вимог ТОВ "ЮК "Юстстар" до ТОВ "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ".

Також в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії: договору купівлі-продажу №30/03 від 05.05.2011, додатку та додаткових угод до цього договору; договору №ПВ-170816/01 відступлення права вимоги грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу №30/03 від 05.05.2011.

На вимогу суду апеляційної інстанції, ліквідатором надано інформацію щодо наявності у боржника матеріальних активів станом на 20.10.2016, зокрема, земельної ділянки та об`єкту житлової нерухомості.

Зважаючи на встановлені обставини у справі, надавши оцінку доказам, які ці обставини підтверджують, ураховуючи наведені правові норми, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що акціонерне товариство «СБЕРБАНК» не довело належними і допустимими доказами факту того, що товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" укладенням з товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юстстар» конкретного договору поруки від 20.10.2016 цілеспрямовано створили штучну кредиторську заборгованість в обсязі, достатньому для реалізації процедури фіктивного банкрутства, з метою подальшого ухилення від виконання кредитних зобов`язань зі сплати кредитних коштів, а також наявності та розміру збитків внаслідок укладення ТОВ «ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ» з ТОВ «Юридична компанія «Юстстар» договору поруки від 20.10.2016, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання обов`язку боржника щодо оплати товаром за договором купівлі-продажу товарів.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.269,275,277,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" Сиротенко О.О. задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 17.03.2020 у справі №908/1152/18 скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства "СБЕРБАНК" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ" судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643,00 грн.

Доручити Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 24.09.2020.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді А.Є.Чередко

В.Ф.Мороз