ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.09.2020 Справа № 11/292/10

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні Шолоховій С.В., розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на бездіяльність посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та матеріали справи № 11/292/10

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69096 м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 26)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (69600 м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 18)

за участю: Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ ( 01001 м. Київ, вул. Городецького, 13)

за участю

представника заявника (позивача): Дамірова Н.Н., дов. № 26 від 01.01.2020 р..

представник відповідача: Криворучко О.Г., дов. № 44 від 03.07.2020 р.

представник органу виконання: Соловйова М.О., наказ № 2480-к від 17.08.2020 р.

ВСТАНОВИВ:

02.09.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла скарга Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про визнання неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2015 у ВП 27539693 та зобов`язання державного виконавця відновити виконавче провадження у справі № 11/292/10 та вжити передбачених Законом заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ № П-496/20 від 02.09.2020 та витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, у зв`язку із звільненням з посади судді - доповідача у справі Гончаренка С.А., справу № 11/292/10 передано на розгляд судді Дроздовій С.С. для розгляду скарги.

Ухвалою суду від 03.09.2020 прийнято скаргу до розгляду, судове засідання призначено на 14.09.2020.

Обґрунтовуючи свою скаргу заявник посилається на те, що заміна стягувача у справі № 11/292/10 з ВАТ "Запоріжжяобленерго" на ПАТ Холдингова компанія "Енергомережа" відбулася на підставі Договору про відступлення права вимоги № 641214/41 від 22.12.2014, який визнано недійсним в судовому порядку. Фактично з 16.01.2020 (прийняття судом ухвали про заміну сторони у виконавчому провадженні) ПАТ "Запоріжжяобленерго" відновлено в статусі стягувача у виконавчому провадженні ВП № 27539693. Постанова про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2015 у ВП 27539693 прийнята відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент прийняття постанови) фактичне виконання рішення на підставі заяви стягувача ПАТ «ХК «Енергомережа». У зв`язку з визнанням недійсним Договору № 641214/41 (правочину) всі дії, що здійснювались у виконавчому провадженні на користь неналежного кредитора та прийняття ним виконання, не свідчать про виконання рішення суду на користь ПАТ "Запоріжжяобленерго". Заява ПАТ «ХК «Енергомережа», яка не є стороною виконавчого провадження, не може бути підставою для прийняття державним виконавцем будь-яких процесуальних документів в рамках виконавчого провадження, зокрема і постанови про закінчення виконавчого провадження. Враховуючи зазначені обставини, на сьогоднішній день відпали підстави у зв`язку з якими виконавче провадження було закінчене, а відповідно зникли й законні підстави для закінчення виконавчого провадження. Тому, постанова про закінчення виконавчого провадження є нечинною (незаконною).

Від відповідача 10.09.2020 надійшло заперечення на скаргу (вих. № 25-16/1389 від 09.09.2020), відповідно до якого вказано, що в обґрунтування своїх вимог ПАТ "Запоріжжяобленерго" посилається на рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2017 у справі 910/1424/16 залишене в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2017, яким визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 22.12.2014 р. № 641214/41. який укладений між приватним акціонерного товариства "Холдинга компані "Енергомережа", відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" та державним підприємством "Запорізький титано-магнієвий комбінат" та на незадоволення Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України станом на 31.08.2020 заяви від 15.07.2020 № 008-32/10980 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2015 у ВП 27539693 та вжиття заходів щодо відновлення виконавчого провадження та отримання виконавчого документа - наказу господарського суду Запорізької області від 24.12.2010 у справі № 11/292/10. визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 641214/41 у справі № 910/1424/16 не є та не може слугувати підставою для визнання постанови про закінчення провадження від 16.04.2015 р. ВП № 27539693 неправомірною.Станом на вересень 2020 виконавче провадження ВП № 27539693 про примусове виконання наказу № 11/292/10 від 24.12.2010 господарського суду Запорізької області про стягнення із державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на користь Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" 20 219 490,13 грн. основного боргу, пені в сумі 442 197,48 гри., втрат від інфляції в сумі 687 462,66 грн., 3 % річних в сумі 171 173,22 грн., державного мита в сумі 25 500,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00 грн. - закінчене. Остаточна оплата заборгованості Боржником здійснена згідно умов чинного та неоспорюваного позивачем на той час Договору про порядок проведення розрахунків № 44 від 23.12.2014 . Відповідач виконав свій обов`язок платіжним дорученням № 35492 від 23.12.2014 на суму 2 420 649,66 грн. ТОВ "ЗТМК" зазначає, що вказана постанова про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2015 ВП № 27539693 була винесена державним виконавцем на законних підставах, ґрунтувалась на нормах діючого на той час законодавства України та станом на теперішній час не скасована в установленому законом порядку. Всі вчинені державним виконавцем на момент винесення означеної Постанови дії були здійснені із дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" у чинній на той час редакції. Тому, сам лише факт визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 22.12.2014 № 641214/41 у справі № 910/1424/16 у справі № 910/1424/16 Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 та поновлення ПАТ "Запоріжжяобленерго" у статусі стягувача ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.01.2020 у справі № 11/292/10, не є підставою визнавати неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2015 у ВП № 27539693. З огляду на викладене. ТОВ «ЗТМК» не вважає дії Органу виконання неправомірними, так як відсутня суб`єктивна складова протиправності в діях Органу виконання, які б свідчили про ігнорування Органом виконання виконання судового рішення на користь ПАТ "Запоріжжяобленерго" та про порушення засад виконавчого провадження.

Від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до суду 14.09.2020 надійшов відзив на скаргу (вх. № 17951/08-08/20 від 14.09.2020), відповідно до якого зазначено, що дана скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, у задоволенні якої необхідно відмовити, з огляду на те, що у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на виконанні з 11.07.2011 по 16.04.2015 перебувало виконавче провадження № 27539693 щодо стягнення коштів з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат». Відповідно до статті 1 Закону «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Постановою від 16.04.2015 виконавче провадження № 27539693 було закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону, в зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону по закінченню виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ. Згідно з п. 2 розділу 11 «Знищення справ та виконавчих проваджень» Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом МЮУ від 07.06.2017 № 1829/5 строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, після спливу вищезазначеного строку матеріали виконавчого провадження підлягаю знищенню. Вищевикладене свідчить, що приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі Державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Ухвалою суду від 14.09.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 21.09.2020 року, з метою вивчення документальних доказів.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, за наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу - таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фіксування судового процесу у справі здійснюється за допомогою технічних звукозаписувальних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

21.09.2020 у судовому засіданні представник заявника (позивач) заявлені вимоги викладені у скарзі підтримав, просив суд скаргу задовольнити.

21.09.2020 представник відповідача проти скарги заперечив, на підставах викладених у запереченнях № 25-16/1389 від 09.09.2020 (вх. № 17761/08-08/20 від 10.09.2020 р.). просить у задоволенні скарги відмовити.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МУЮ у судовому засіданні 21.09.2020 заперечив проти скарги на підставах викладених у відзиві (вх. № 17951/08-08/20 від 14.09.2020 р.) на скаргу. Просить суд відмовити у її задоволенні.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 340 ГПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 341 ГПК України).

Згідно ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на бездіяльність посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та матеріали справи № 11/292/10, суд задовольняє її, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, передбаченим Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 п. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення, шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року у справі № 11/292/10 з Казеного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на користь Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" стягнуто 20 219 490,13 грн. основного боргу, 442 197,48 грн. пені, 687 462,66 грн. втрат від інфляції, 171 173,22 грн. 3 % річних, 2 5500,00 грн. державного мита і 236,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Виконання рішення суду розстрочено на 6 місяців з виплатами відповідних сум у визначені судом дати. Рішення суду від 07.12.2010 року у справі № 11/292/10 набрало чинності 24.12.2010 року.

На виконання цього рішення господарським судом Запорізької області 24.12.2010 року виданий наказ №11/292/10.

Вказаний наказ був пред`явлений до примусового виконання, на підставі чого 11.07.2011 року відкрито виконавче провадження ВП № 27539693.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.11.2013 року у справі № 11/292/10 здійснено процесуальне правонаступництво, замінено відповідача у справі - Казенне підприємство "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на його правонаступника - Державне підприємство "Запорізький титано-магнієвий комбінат", а також розстрочено виконання рішення господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року у справі № 11/292/10 в частині стягнення 19 342 990,26 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію та 300 833,36 грн. інфляційних нарахувань до 20.01.2015 року з виплатами відповідних сум.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 року справі № 11/292/10 замінено позивача (стягувача) у справі № 11/292/10 - Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", на його правонаступника - Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Енергомережа".

На підставі цієї ухвали постановою від 31.03.2015р. замінено назву сторони виконавчого провадження ВП № 27539693 - стягувача, з Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Енергомережа".

26.03.2015 року ПАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" звернулося до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби із заявою № 126 про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року у справі № 11/292/10 у зв`язку із відсутністю заборгованості боржника перед стягувачем.

16.04.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 27539693 на підставі п. 8 ч. 1ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.09.2017 у справі №910/1424/16, залишеним в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 та постановою Верховного суду від 17.04.2018 визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 22.12.2014 року № 641214/41, укладений між ПАТ "Холдингова компанія "Енергомережа", ПАТ "Запоріжжяобленерго" та ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у справі № 910/7448/17 задоволено позовну заяву ТОВ "ЗТМК", визнано недійсним Договір № 44 від 23.12.2014 укладений між ДП "ЗТМК" та ПрАТ "ХК "Енергомережа" про порядок проведення розрахунків по Договору № 641214/41 від 22.12.2014 про відступлення права вимоги та стягнуто з ПрАТ "ХК "Енергомережа" на користь ТОВ "ЗТМК" 30 000 000,00 грн.

Станом на 10.07.2019 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, правонаступником ДП "Запорізький титано - магнієвий комбінат" () є ТОВ "Запорізький титано - магнієвий комбінат" (). Юридичну особу ДП "ЗТМК" припинено 29.10.2015, про що зроблено відповідний запис.

01.02.2017 було зареєстровано зміни до установчих документів про зміну найменування юридичної особи, а саме, змінено найменування Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" на Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", про що зроблено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Посилаючись на недійсність договору про відступлення права вимоги від 22.12.2014 року № 641214/41, що надає підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні з ПАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" на ПАТ "Запоріжжяобленерго", останнє звернулось до суду з відповідною заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Ухвалою суду від 16.01.2020 замінено сторону (стягувача) щодо примусового виконання наказу Господарською суду Запорізької області у справі № 11/292/10 від 24.12.2010: Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Енергомережа" на Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго". Дана ухвала залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.02.2020.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що порушене право стягувача полягає у неможливості його поновлення шляхом виконання судового рішення, ухваленого на його користь через наявність оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі заяви стягувача, який втратив такий статус.

Тобто на користь законного на даний час стягувача, - Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" рішення у даній справі не виконане.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій. спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Суд зазначає, що ПАТ "Запоріжжяобленерго" є новим кредитором відповідача та внаслідок чого набув статус стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області у даній справі.

Постановою про закінчення виконавчого провадження за заявою особи (ПАТ "ХК ''Енергомережа"), що вже не є стороною виконавчого провадження - стягувачем, порушується право ПАТ «Запоріжжяобленерго», як дійсного стягувача у виконавчому провадженні, на отримання коштів шляхом примусового виконання рішення суду.

Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони.

У рішеннях Суду у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 та у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012 вказано, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін.

У рішеннях у справі Антонюк проти України, no. 17022/02, від 11.12.2008 та у справі Мкртчян проти України, no. 21939/05, від 20.05.2010 Європейский суд з прав людини вказує, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні та обмежується питаннями організації та вчинення виконавчих дій.

Судом також зазначалось, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично (рішення Суду у справі Чіжов проти України, заява №6962/02).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом вбачається, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2015 у ВП 27539693є нечинною (неправомірною).

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що в разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Слід зазначити, що дії державного виконавця, з приводу яких подано зазначену скаргу, не можуть розцінюватись судом як неправомірні, оскільки порушення державного виконавця при винесенні спірної постанови не встановлено, однак враховуючи вказані вище дії щодо визнання недійсними Договорів про відступлення права вимоги та про заміну сторони виконавчого провадження, постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2015 у ВП 27539693 є нечинною (неправомірною), в зв`язку з чим виконавче провадження у справі № 11/292/10 підлягає відновленню.

Згідно з п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 визначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, перевіривши надані докази та скаргу заявника, господарський суд Запорізької області дійшов висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" у справі № 11/292/10 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" у справі № 11/292/10 - задовольнити.

2. Постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2015 у ВП 27539693 визнати неправомірною.

3. Зобов`язати державного виконавця відновити виконавче провадження у справі № 11/292/10 та вжити передбачених Законом заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

4. Копію даної ухвали направити сторонам та учасникам у справі.

Ухвалу оголошено в судовому засіданні 21.09.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.09.2020.

Повний текст ухвали буде розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова