ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.09.2020 Справа № 905/856/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Пузіковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Маріупольської міської ради (ЄДРПОУ код 33852448, адреса: 87555, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Квадрат" (, адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гавань Шмідта, буд, 6),

про: стягнення 511.423,68 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Спіцин С.С. - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН №4829 від 21.06.2017;

вільний слухач: ОСОБА_1 , -

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні Господарського суду Донецької області перебуває справа № 905/856/20 за позовом Маріупольської міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Квадрат" коштів, набутих без достатньої правової підстави, в розмірі 511.423,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог Маріупольська міська рада посилається на те, що відповідач є власником нежитлової будівлі по вул. Шмідта Гавань, буд. 6 у м. Маріуполі Донецької області, але останнім не вчинено жодних заходів щодо оформлення права користування земельною ділянкою загальною площею 0,5913 га за вказаною адресою, хоча така земельна ділянка використовується під розміщення нежитлової будівлі і для її обслуговування, відповідачем також не сплачується плата за користування такою земельною ділянкою. На переконання позивача, відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Позивачем розраховано розмір плати за земельну ділянку комунальної форми власності у формі орендної плати (користування земельною ділянкою відповідачем без достатньої правої підстави) у період з 01.01.2017 по 31.10.2019 на рівні 511.423,68 грн., які просить стягнути з відповідача за цим позовом.

На підтвердження позовних вимог надано суду: договір розподілу нерухомого майна між співвласниками спільної часткової власності від 23.04.2009, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.04.2009 № 22562946, технічний паспорт на громадський будинок (нежитлова будівля) від 27.04.2009, відомості про земельну ділянку (кадастровий номер :01:013:0078), рішення Маріупольської міської ради від 26.06.2012 № 6/20-2091 «Про дозвіл розробки проектів землеустрою з відводу земельних ділянок по вул.. Гавань Шмідта, 6 в Жовтневому районі міста товариству з обмеженою відповідальністю «Дока», товариству з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрат», фізичній особі-підприємцю Анацькій С.А.», від 22.09.2016 № 7/11-709 «Про повторний розгляд звернення товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрат» про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: Шмідта Гавань, 6б, в Центральному районі міста», від 05.09.2019 № 7/44-4348 «Про повторний розгляд звернення товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрат» про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: Шмідта Гавань, 6, в Центральному районі міста», рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18.07.2018 № 318 «Про створення комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам та затвердження Положення про неї» з додатками, від 30.01.2020 № 18 «Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», акт про визначення обсягу збитків від 05.11.2019 № 2, лист Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (відділ у місті Маріуполі) від 17.10.2019 № 1889/105-19 щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки з додатком, лист Головного управління ДФС у Донецькій області від 30.10.2019 № 18722/10/05-99-54-04, рішення Маріупольської міської ради від 23.12.2016 № 7/14-1120 «Про затвердження умов надання земельних ділянок на території Маріупольської міської ради відносно плати за землю на 2017» з додатком, від 27.12.2017 № 7/25-2387 «Про продовження на 2018 рік строку дії рішення Маріупольської міської ради від 23.12.2016 № 7/14-1120«Про затвердження умов надання земельних ділянок на території Маріупольської міської ради відносно плати за землю на 2017»», від 25.06.2018 № 7/32-2920 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку, розміру орендної плати за землю на території Маріупольської міської ради на 2019 рік» з додатками, повідомлення від 22.10.2019 № 26.6.3-64288-09 з доказами надсилання, повідомлення від 06.02.2020 № 26.6.3-7664-09 з доказами надсилання, лист Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради від 29.04.2020 № б/н, лист-відповідь Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (відділ у місті Маріуполі) від 29.04.2020 № 285/105-20, статутні (правовстановлюючі) документи та відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копії яких долучено до матеріалів справи.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, у тому числі й з підстав пропуску позивачем строку позовної давності (відзив на позовну заяву №18/06 від 18.06.2020, вх.№11500/20 від 22.06.20).

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Квадрат", посилаючись на частини 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України, вказує, що земельна ділянка, яка розташована за адресою Шмідта Гавань, будинок 6, в м. Маріуполь загальною площею 0,5913 га за ним зареєстрована в Державному земельному кадастрі лише 24.01.2020, тому до моменту її реєстрації в Державному земельному кадастрі така земельна ділянка не могла бути об`єктом цивільних прав, і відповідно не могла здаватись в оренду.

Також відповідач зазначає, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п.288.5.1 ст.288 Податкового кодексу України. Визначення позивачем розміру орендної плати самостійно шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі є безпідставними. Відсутність витягу про нормативну грошову оцінку землі, наявність якої необхідна для підтвердження розрахунку безпідставно одержаних коштів, є фактом не доведення позовних вимог Маріупольської міської ради.

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Квадрат" також вказує, що на порушення п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 284 "Про порядок визначення і відшкодування збитків власникам землі та землекористувачем", при складенні комісією позивача акту № 2 від 05.11.2019 були відсутні представники відповідача, тому відповідач вважає цей акт недійсним.

За твердженням відповідача, виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику.

Серед іншого відповідач зазначає, що при здійсненні розрахунку позивачем не вірно застосовано коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки, чим ставить під сумнів законність та правильність здійсненого розрахунку.

Також вказує, що ст.1212 Цивільного кодексу України не передбачає застосування до відповідача стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, так як ця норма є кондиційною, згідно якої набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Крім того, на переконання відповідача, строк позовної давності для звернення позивача до суду з цим позовом сплив 01.01.2020, тому просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності у вигляді відмови в задоволенні позову.

20.07.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив від 16.07.2020 № 5928/2020 (вх..№13435/20), в якій відхилено доводи відповідача, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог повністю.

До відповіді на відзив додано: рішення Маріупольської міської ради від 26.06.2012 № 6/20-2091 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою з відводу земельних ділянок по вул.. Гавань Шмідта, 6 в Жовтневому районі міста товариству з обмеженою відповідальністю «Дока», товариству з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрат», фізичній особі-підприємцю Анацькій С.А.», від 22.09.2016 № 7/11-709 «Про повторний розгляд звернення товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрат» про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: Шмідта Гавань, 6б, в Центральному районі міста», від 05.09.2019 № 7/44-4348 «Про повторний розгляд звернення товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрат» про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: Шмідта Гавань, 6, в Центральному районі міста», лист Відділу у місті Маріуполі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 15.07.2020 № 540/105-20, інформацію про ділянку від 18.10.2019, роздруківку з сайту АТ «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення, які долучено до матеріалів справи.

03.08.2020 через підсистему "Електронний суд" відповідачем подано заперечення (на відповідь на відзив). Наполягає на відмові у задоволенні позовних вимог, у тому числі з підстав пропуску строку позовної давності.

До заперечення на відповідь на відзив додано документи згідно переліку, які долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 04.08.2020 закрито підготовче провадження у справі №905/856/20. Призначено розгляд справи по суті на 18.08.2020. Повідомлено сторін, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

В судове засідання 18.08.2020 позивач свого представника не направив. У присутності представника відповідача розпочато розгляд справи по суті. Судом оголошено стислий зміст позовних вимог Маріупольської міської ради, заслухано усні пояснення представника відповідача, з`ясовано обставини справи та досліджено докази.

Оголошено перерву до 15.09.2020. Визнано явку уповноважених представників сторін в судове засідання не обов`язковою. Постановлено після перерви розгляд справи продовжити зі стадії "судові дебати".

Повідомлено позивача про перерву у судовому засіданні відповідною ухвалою від 18.08.2020, яка отримана останнім 27.08.2020 (відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення міститься в матеріалах справи).

21.08.2020 через систему «Електронний суд» відповідачем подано додаткові заперечення та наведено власний контррозрахунок пред`явленої до стягнення суми, із застосуванням коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки - 1,2. За підрахунком відповідача, сума, яка б могла надійти до місцевого бюджету у разі, якщо б договір оренди землі був укладений між орендарем та орендодавцем, або у разі, якщо був би здійснений розрахунок земельного податку, складає 247.307,63 грн.

В судове засідання 15.09.2020 позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, встановленому ст. 120 ГПК України.

Представник відповідача підтримав заперечення проти задоволення позовних вимог.

Щодо поданих відповідачем додаткових заперечень від 21.08.2020 (вх.№07-10/495) з контррозрахунком, суд зазначає наступне.

За приписами статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст.119 ГПК України).

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом (ч.3 ст.169 ГПК України).

Частиною першою статті 177 ГПК України встановлено, що з`ясування заперечень проти позовних вимог, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів здійснюється судом на стадії підготовчого провадження.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (ч.2 ст.177 ГПК України).

Підготовче провадження у цій справі закрито ухвалою суду від 04.08.2020.

У судовому засіданні 18.08.2020 у присутності представника відповідача розпочато розгляд справи по суті, з`ясовано обставини справи та досліджено докази.

Статтею 207 ГПК України встановлено, що головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Доповнення обставин, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, після закриття підготовчого провадження, чинне процесуальне законодавство не передбачає.

Відповідачем не наведено поважних причин не заявлення в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, додаткових заперечень щодо позовних вимог з контррозрахунком, у зв`язку з чим такі документи (додаткові заперечення від 21.08.2020 (вх.№07-10/495) з контррозрахунком) суд залишає без розгляду.

Враховуючи, що явка уповноважених представників сторін обов`язковою не визнавалась, сторони повідомлені про хід розгляду справи у встановленому ст.120 Господарського процесуального кодексу України порядку, судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, тому суд вважає за можливе розглянути справу у цьому судовому засіданні без присутності представника позивача за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом ст. ст. 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

У відповідності до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється права власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою припиняється, зокрема, набуттям іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, на підставі договору про поділ нерухомого майна від 23.04.2009 №1466, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Дубровською О.А., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 24.04.2009 № 22562946 (номер запису 3362 в книзі 6), Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Квадрат" є власником нежитлової будівлі загальною площею 2767,9 кв.м. по вул. Шмідта Гавань, буд. 6 у м. Маріуполь Донецької області.

В матеріалах справи відсутні і сторонами не надавалось доказів наявності права користування земельною ділянкою, на якій розташовані об`єкти нежитлового нерухомого майна, по вул. Шмідта Гавань, буд. 6 у м. Маріуполь Донецької області.

Зі змісту відзиву ТОВ Фірма «Квадрат» на позовну заяву вбачається, що згідно договору розподілу нерухомого майна між співвласниками спільної часткової власності, частина будівлі по вул.. Шмідта Гавань, 6 в м. Маріуполь перерозподілялась без вказання та визначення земельної ділянки, до того ж, раніше іншим власником майна не укладались договори оренди земельної ділянки за зазначеною адресою.

Суд зазначає, що за змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Зважаючи на ці положення, новий власник (користувач) земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею, а також обов`язок по сплаті орендної плати за користування такою земельною ділянкою.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Маріупольської міської ради від 26.06.2012 № 6/20-2091 «Про дозвіл розробки проектів землеустрою з відводу земельних ділянок по вул. Гавань Шмідта, 6 в Жовтневому районі міста товариству з обмеженою відповідальністю «Дока», товариству з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрат», фізичній особі-підприємцю Анацькій С.А.», надано Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «Квадрат» () згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,5985 га для обслуговування виробничої бази по вул. Гавань Шмідта, 6 в Жовтневому районі міста. Дане рішення втрачає силу через 12 (дванадцять) місяців з дня його прийняття. (п.2, п.4 цього рішення).

Доказів розроблення товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Квадрат» () проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,5985 га для обслуговування виробничої бази по вул. Гавань Шмідта, 6 в Жовтневому районі міста на виконання рішення Маріупольської міської ради від 26.06.2012 № 6/20-2091, у строк встановлений таким рішенням, матеріали справи не містять.

Згідно з рішенням Маріупольської міської ради від 22.09.2016 № 7/11-709 «Про повторний розгляд звернення товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрат» про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: Шмідта Гавань, 6б, в Центральному районі міста», ТОВ фірма «Квадрат» на виконання вимог пункту 4 рішення Маріупольської міської ради від 26.06.2012 № 6/20-2091 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розроблений та погоджений у встановленому порядку не був, у зв`язку з чим, розглянувши повторне звернення товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрат», Маріупольська міська рада вирішила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,5913 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної та іншої промисловості (обслуговування виробничої бази) за адресою: Шмідта гавань, 6б в Центральному районі міста товариству з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрат» (). Термін даного рішення спливає через 12 місяців з дати його прийняття (п.1, п.2 рішення).

Доказів розроблення Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Квадрат» () проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,5913 га для обслуговування виробничої бази по вул. Гавань Шмідта, 6б в Жовтневому районі міста на виконання рішення Маріупольської міської ради від 22.09.2016 № 7/11-709, у строк встановлений таким рішенням, матеріали справи не містять.

Згідно з рішенням Маріупольської міської ради від 05.09.2019 № 7/44-4348 «Про повторний розгляд звернення товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрат» про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: Шмідта Гавань, 6, в Центральному районі міста», ТОВ фірма «Квадрат» на виконання пункту 2 рішення Маріупольської міської ради від 22.09.2016 № 7/11-709 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розроблений та погоджений у встановленому порядку не був, у зв`язку з чим, розглянувши повторну заяву товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрат», Маріупольська міська рада вирішила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,5913 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (обслуговування виробничої бази) за адресою: Шмідта гавань, 6 в Центральному районі міста товариству з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрат» (). Термін даного рішення спливає через 12 місяців з дати його прийняття (п.1, п.2 цього Рішення).

Матеріали справи свідчать, що між відповідачем як замовником та ФОП Ігнатенко В.П. як виконавцем укладено договір № 1012 від 17.12.2019, предметом якого є виконання геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування на земельній ділянці, розташованій за адресою: Гавань Шмідта, 6 у м. Маріуполь.

23.01.2020 виконавець передав, а замовник прийняв за актом приймання-передачі наданих послуг до договору № 1012 від 17.12.2019 роботи з розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (обслуговування виробничої бази) за адресою: Шмідта гавань, 6 в Центральному районі міста Маріуполь Донецької області.

Станом на момент звернення позивача із цим позовом (29.04.2020) до господарського суду договір оренди спірної земельної ділянки між Радою та ТОВ фірма «Квадрат» не укладений, право оренди за останнім не зареєстровано.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом "д" ч. 1 ст. 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права є предметом регулювання глави 83 ЦК України.

Згідно правової позиції Великої палати Верховного суду, викладеної у постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Частиною 2 ст. 1213 ЦК України передбачено, що у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Стаття 1212 ЦК України визначає загальні умови існування цивільно-правових зобов`язань, що виникають у зв`язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави.

За змістом пункту 4 частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 ЦК України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Посилаючись на те, що відповідач користується земельною ділянкою площею 0,5913 га по вул.. Гавань Шмідта, 6, кадастровий номер :01:013:0078, без оформлених прав власності або користування цією земельною ділянкою, і не сплачував орендної плати, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом, в якому на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати у період з 01.01.2017 по 31.10.2019 на рівні 511.423,68 грн.

Як встановлено судом, відповідач у період, зазначений у позовній заяві (з 01.01.2017 по 31.10.2019), був власником нерухомого майна, яке розміщене на земельній ділянці площею 0,5913 га по вул.. Гавань Шмідта, 6, кадастровий номер :01:013:0078, право користування якою не оформлено.

Тобто, відповідач, як власник об`єкта нерухомого майна, користувався земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено, за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування цією земельною ділянкою, не сплачуючи орендну плату.

Отже, відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тобто орендну плату, тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Щодо розрахунку позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч. 1 ст. 21 названого Закону).

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, згідно з абз. 1 п. 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Суд зазначає, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 ст. 288 ПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).

Пунктом 286.1. статті 286 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі (пункт 286.2. статті 286 Податкового кодексу України).

Пунктом 287.1. статті 287 цього Кодексу встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.3 ст.287 цього Кодексу).

Згідно пункту 287.6 статті 286 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Згідно листа Головного управління ДФС у Донецькій області № 18722/10/05-99-54-04 від 30.10.2019, ТОВ фірма «Квадрат» () самостійно надана податкова декларація по платі за землю (земельний податок) за ставкою 1%, в якій за 2017 рік нарахована сума земельного податку за земельну ділянку площею 0,5959 га, розташовану за адресою: вул. Гавань Шмідта, 6, складає 22030,83 грн. Нормативно грошова оцінка на 2017 рік - 3697068,0 грн./га. Станом на 17.10.2019 сума боргу за вищевказану земельну ділянку складає 18925,88 грн.

Як зазначалось вище, відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є платником земельного податку.

Також, відповідно до п. 6.1. Положення по сплаті земельного податку в місті Маріуполі, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 23.12.2016 № 7/14-1120 «Про затвердження умов надання земельних ділянок на території Маріупольської міської ради відносно плати за землю на 2017 рік», яке продовжено на 2018 рік рішенням Маріупольської міської ради від 27.12.2017 №7/25-2387 (копії яких містяться в матеріалах справи), ставка земельного податку на земельні ділянки, земельні частки (паї) в розмірі 1% встановлена лише для власників або постійних користувачів.

Відповідач не надав суду належних доказів того, що у період з 01.01.2017 по 31.10.2019 він був власником чи постійним користувачем спірної земельної ділянки (в розумінні Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України).

Отже, в силу вимог чинного законодавства з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею, а також обов`язок по сплаті орендної плати за користування такою земельною ділянкою.

Рішенням Маріупольської міської ради від 23.12.2016 № 7/14-1120 «Про затвердження умов надання земельних ділянок на території Маріупольської міської ради відносно плати за землю на 2017» встановлено, що ставки земельного податку на земельні ділянки, земельні частки (паї), які знаходиться у власності, постійному користуванні у суб`єктів господарювання, фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, на території міста Маріуполя, встановлюються згідно до додатку 2. Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня та закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку з набуттям права власності та (або) користування новими земельними ділянками може бути менш ніж 12 місяців).

У додатку 2 до цього рішення наведено наступні ставки земельного податку у місті Маріуполі: землі, зайняті житловим фондом - 0,03%; землі, зайняті автостоянками для збереження особистих транспортних засобів громадян, які використовуються без отримання прибутку гаражно-будівельними, дачно-будівельними та садівничими кооперативами - 0,03%; землі, зайняті індивідуальними гаражами - 0,03%; землі, надані для потреб сільськогосподарського виробництва, водного та лісового господарства, зайняті виробничими, культурно-побутовими, господарськими та іншими будівлями та спорудами - 0,03%; для сінокосіння і випасання худоби - 0,1%; для багаторічних насаджень - 0,03%; для городництва - 0,03%; в інших випадках - 1%.

У додатку 3 до цього рішення наведено наступні ставки орендної плати за землю: індивідуальне садівництво - 0,09%; городництво - 0,09%; будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 1%; колективне гаражне будівництво - 0,5%; в інших випадках - 3%.

Вказане рішення Маріупольської міської ради продовжено на 2018 рік рішенням Маріупольської міської ради від 27.12.2017 №7/25-2387.

Рішенням Маріупольської міської ради від 25.06.2018 № 7/32-2920 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку, розміру орендної плати за землю на території Маріупольської міської ради на 2019» встановлено ставки земельного податку (Додаток 1) та ставки орендної плати за землю (Додаток 3) за видами цільового призначення земель (% від нормативної грошової оцінки) за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено.

Так, ставка земельного податку для земель громадської забудови (для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови) для юридичних осіб - 1% від нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено. Ставка орендної плати для земель громадської забудови (для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови) для юридичних осіб - 3% від нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено.

Згідно відомостей Держгеокадастру про земельну ділянку від 18.10.2019, земельна ділянка за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гавань Шмідта, 6, площею 0,5913 га, є комунальною власністю, цільове призначення - інші землі транспорту та зв`язку, кадастровий номер земельної ділянки - :01:013:0078.

Відповідно до листа Відділу у місті Маріуполі Головного управління Держгеокадастру від 17.10.2019 № 1889/105-19 та додатка до нього, земельна ділянка, що розташована в м. Маріуполь, Шмідта Гавань, 6, площею 0,5913 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2017, на 01.01.2018 складає 2775820,01 грн. (коефіцієнт - 1,2), станом на 01.01.2019 - 3232162,59 грн. (коефіцієнт - 1,2).

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489 затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів (далі - Порядок), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2016 року за N 1647/29777.

Згідно пункту 5 цього Порядку, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року N 548, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за N 1011/18306 (додаток 1).

У примітках до додатку 1 до Порядку було визначено, що для земельних ділянок, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0. У разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0.

Відповідно до додатка 1 до Порядку із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.03.2018 р. N 162 (що діє з 17.07.2018) для земельних ділянок, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 3,0. У разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 3,0.

Згідно листа Відділу у місті Маріуполі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 15.07.2020 № 540/105-20, земельна ділянка площею 0,5913 га по вул.. Гавань Шмідта, 6, кадастровий номер :01:013:0078, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, сформована 11.02.2013 на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на термін 10 років Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «Квадрат» для функціонування виробничої бази по вул. Гавань Шмідта, 6 в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області, розробленого КП «Госпрозрахунковий земельно-кадастровий центр» на замовлення ТОВ Фірма «Квадрат», згідно з рішенням Маріупольської міської ради від 26.06.2012 № 6/20-2091.

Згідно листа Відділу у місті Маріуполі Головного управління Держгеокадастру від 29.04.2020 № 285/105-20, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :01:013:0078 станом на 01.01.2018 складає 782,41 грн./кв.м. (значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки розраховано з урахуванням коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки, Кф=2,0 - у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель), з 17.07.2018 до кінця 2018 року - 1173,61 грн./кв.м. (Кф=3,0), станом на 01.01.2019 - 1366,55 грн./кв.м. (Кф=3,0).

Як вбачається, рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18.07.2018 № 318 створено комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам та затверджено Положення про неї.

Положенням про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам передбачено, що не пізніше ніж за 10 робочих днів до засідання комісії, повідомляються (рекомендованим листом про дату і час проведення засідання комісії) та запрошуються представники підприємств, установ, організацій та громадяни, якими припущені порушення вимог законодавства у сфері земельних відносин, діями або бездіяльністю яких територіальній громаді спричинені збитки (п.14). За результатами розгляду матеріалів комісією складаються акти про визначення збитків по кожному суб`єкту окремо, затверджений головою комісії акт протягом п`яти робочих днів направляється зацікавленим особам (п.п.16,17). Акти підписуються всіма членами комісії, які присутні на засіданні та особою (її представником), яка має відшкодувати збитки. У разі відмови від підпису про це робиться посилання в самому акті. В разі незгоди члена комісії зі змістом акту, він підписує акт з зауваженнями, що долучаються до нього (п.18).

Пунктом 20 цього Положення встановлено, що порядок визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам визначається цим Положенням.

Розмір збитків при використанні земель без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) земельної ділянки, дорівнює сумі, яка могла б надійти до місцевого бюджету у разі, якщо б зазначений договір був укладений між орендарем та орендодавцем, або у разі, якщо був би здійснений розрахунок земельного податку. Розмір збитків нараховується на підставі даних нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Розрахунок неодержаного земельного податку проводиться державною податковою інспекцією та подається на розгляд комісії (п. 20.4 Положення).

Розмір збитків за тимчасове зайняття земельної ділянки без належного оформлення правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою розраховується за період з моменту прийняття рішення відповідним органом про надання земельної ділянки у користування по перше число останнього місяця перед складанням відповідного акту, з урахуванням вимог ст. 257 Цивільного кодексу України (п.20.4.1 Положення).

Якщо користування земельною ділянкою здійснювалось більше ніж один календарний рік, розмір збитків підлягає індексації відповідно до ст. 289 Податкового кодексу (п.22 Положення).

У разі, якщо підприємство, установа, організація чи громадянин, стосовно якого проводиться перевірка, частково здійснював плату за землю, що підтверджується листом державної податкової інспекції, розмір збитку визначається як різниця між неодержаною в бюджет та сплаченою сумою (п.23 Положення)

Суд враховує, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі №200/14508/18-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2019, визнано протиправним та скасовано пункт 21 розділу 6 Додатку 2 «Положення про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», затвердженого рішенням виконкому міської ради від 18 липня 2018 року № 318 «Про створення комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам та затвердження Положення про неї», відповідно до якого розмір збитків за тимчасове зайняття земельної ділянки без належного оформлення правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою (без укладання договору оренди) розраховується за формулою: 12%*Нго1м2*Sзаг/12 = сума збитків за місяць де: 12% - розмір орендної плати передбачений податковим кодексом; Нго1м2 - нормативна грошова оцінка квадратного метру відповідної земельної ділянки; Sзаг - загальна площа відповідної земельної ділянки яка використовується без правовстановлюючих документів.

Задовольняючи позов, адміністративні суди виходили з того, що при визначені неодержаних доходів може бути встановлена єдина ставка розміру орендної плати, яка визначена рішенням Маріупольської міської ради з врахуванням її періоду дії у часі, конкретної земельної ділянки та інше. Відповідач (Маріупольська міська рада), встановлюючи порядок відшкодування збитків, вийшов за межі своїх повноважень з огляду на наступне.

Відповідно до п.21 розділу 6 додатку №2 «Положення про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачами» розмір збитків за тимчасове зайняття земельної ділянки без належного оформлення правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою (без укладання договору оренди) розраховується за формулою : 12%*Нго1м2*Sзаг/12 = сума збитків за місяць де: 12% - розмір орендної плати передбачений податковим кодексом; Нго1м2 - нормативна грошова оцінка квадратного метру відповідної земельної ділянки; Sзаг - загальна площа відповідної земельної ділянки яка використовується без правовстановлюючих документів.

Вказана формула та її складові виведені відповідачем самостійно, без жодного обґрунтування нормативним актом. Зазначене не спростовано відповідачем.

Розмір орендної плати 12% відповідач обґрунтовує тим, що податкове законодавство надає можливість власникам землі (орендодавцям) та орендарям встановлювати орендну плату за землю в договорі за домовленістю між ними, але з урахуванням конкретних умов, що можуть існувати при його укладанні. Крім цього, ставки земельного податку (а й відповідно, розмір орендної плати за землю) можуть змінюватися як кожен рік, так і протягом року, в залежності від зміни нормативної грошової оцінки землі. Однак, спірне рішення є актом тривалої дії, що унеможливлює визначення розміру земельного податку (орендної плати за землю) для кожного конкретного землекористувача (орендаря) на момент прийняття рішення.

Проте, п.3 Порядку №284 (Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284) визначено, що неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Таким чином, адміністративні суди при розгляді адміністративної справи №200/14508/18-а вказали, що єдина ставка розміру орендної плати, яка може встановлюватись при визначені неодержаних доходів, може бути лише ставка орендної плати, визначена відповідним рішенням Маріупольської міської ради з врахуванням її періоду дії у часі, конкретної земельної ділянки та інше.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, 22.10.2019 Маріупольською міською радою було направлено ТОВ фірма «Квадрат» повідомлення від 22.10.2019 № 26.6.3-64288-09, в якому запрошено останнього на засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, яке відбудеться 05.11.2019 з 16-00 до 16-30 за адресою вул.. Митрополитська, 39, щодо користування земельною ділянкою по Гавань Шмідта, 6 з порушенням вимог законодавства про плату за землю. Про надсилання вказаного повідомлення свідчить наявний у справі фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» № 321 від 22.10.2019.

Доказів вручення чи відмови від вручення адресату цього відправлення матеріали справи не містять.

05.11.2019 комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам Маріупольської міської ради складено Акт № 2 про визначення обсягу збитків.

Цим актом встановлено, що ТОВ фірма «Квадрат» використовує земельну ділянку площею 0,5913 га по вул.. Шмідта Гавань, 6 в Центральному районі міста, кадастровий номер :01:013:0078, з 24.04.2009 без відповідних правовстановлюючих документів.

Комісією розраховано за період з 01.01.2017 по 30.10.2019 розмір збитків, завданих територіальній громаді ТОВ фірма «Квадрат» у розмірі 511.423,68 грн., за формулою: (Нго1кв.м.*Sзаг*3%)/365*Кд, де: Нго1кв.м. - нормативна грошова оцінка квадратного метра відповідної земельної ділянки; Sзаг - загальна площа відповідної земельної ділянки яка використовується без правовстановлюючих документів; 3% - розмір орендної плати передбачений рішенням Маріупольської міської ради від 23.12.2016 № 7/14-1120, 27.12.2017 № 7/25-2387, від 25.06.2018 № 7/32-2920; Кд - кількість днів фактичного використання земельної ділянки (у 2017 році - 365, у 2018 році - 365, у 2019 році - 304).

Даний Акт підписано секретарем комісії та шістьма членами комісії з семи, тобто повноважним складом, що відповідає п.5 та п.7 Положення про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого рішенням виконкому міської ради від 18.07.2018 № 318 (за відсутності голови комісії, його функції здійснює секретар комісії; засідання комісії вважається правомочним, за умови присутності на засіданні простої більшості від загального складу комісії).

Зі змісту цього Акту також вбачається, що ТОВ фірма «Квадрат» у засіданні комісії позивача участі не приймало.

Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 30.01.2020 №18 «Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» затверджено акти про визначення обсягу збитків №№ 1 - 6 від 05.11.2019.

Згідно з цим рішенням, збитки підлягають добровільному відшкодуванню власнику землі особами, що їх заподіяли, не пізніше одного місяця після затвердження виконавчим комітетом міської ради актів (п.2). У випадку невиконання пункту 2 даного рішення, Департаменту фінансів міської ради проінформувати Департамент по роботі з активами міської ради для подання відповідних позовних заяв про примусове відшкодування збитків у судовому порядку (п.3).

З матеріалів справи вбачається, що позивач направив на адресу ТОВ фірма «Квадрат» повідомлення від 06.02.2020 № 26.6.3-7664-09, в якому пропонував у 10-денний термін з дня надходження цього повідомлення розглянути його разом з актом про визначення збитків власнику землі від 05.11.2019 № 2, та про результати його розгляду інформувати у письмовій формі Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради. У додатках до цього повідомлення значаться копія акту про визначення збитків власнику землі від 05.11.2019 № 2 та рішення виконавчого комітету від 30.01.2020 № 18.

Про надсилання вказаного повідомлення відповідачу свідчить наявний у справі фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» № 825 від 06.02.2020.

З відомостей відстеження поштового відправлення на офіційному веб-сайті Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в мережі Інтернет за ідентифікатором № 825 (роздруківка додана до відповіді на відзив), виявлено, що відправлення не було вручено відповідачу.

Суд враховує, що відповідно ч.1 ст.251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст.252 цього Кодексу). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.253 цього Кодексу). Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст.254 ЦК України). Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно (ч.2 ст.255 ЦК України).

Отже, оскільки позивачем були здані до установи зв`язку повідомлення 22.10.2019 № 26.6.3-64288-09 та від 06.02.2020 № 26.6.3-7664-09, такі повідомлення направлені на офіційну адресу ТОВ фірма «Квадрат» (87515, м. Маріуполь, Гавань Шмідта, буд.6), тому вважається, що позивачем виконано свій обов`язок з повідомлення відповідача своєчасно. Маріупольською міською радою дотримано порядок повідомлення землекористувачів (підприємств, установ, організацій та громадяни, якими припущені порушення вимог законодавства у сфері земельних відносин) про засідання комісії, встановлений Положенням про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а також про наслідки такого засідання.

Отримання поштової кореспонденції відповідачем залежить виключно від суб`єктивної волі останнього.

Цим спростовуються доводи відповідача про недійсність Акту № 2 від 05.11.2019. Інші доводи відповідача з цього приводу суд відхиляє як явно не обґрунтовані.

Перевіривши розрахунок пред`явлених до стягнення з відповідача сум орендної плати, які позивач міг отримати від відповідача у випадку укладення договору оренди земельної ділянки площею 0,5913 га по вул.. Гавань Шмідта, 6, кадастровий номер :01:013:0078, суд встановив, що такий розрахунок є обґрунтованим та арифметично вірним.

При цьому суд враховує, що відповідно до листа відділу у м. Маріуполі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 17.10.2019 № 1889/105-19 нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки з Кф=1,2 станом на 01.01.2017, на 01.01.2018 становить 469,44 грн., станом на 01.01.2019 становить 546,62 грн.

Згідно з додатком № 1 Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 №489 та враховуючи зміни до нього, у разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, то коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) з 01.01.2017 по 16.07.2018 застосовується із значенням 2,0; з 17.07.2018 застосовується із значенням 3,0.

Оскільки у відомостях Державного земельного кадастру відсутній станом на 18.10.2019 код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0078, то нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки складає: на 2017 рік - 782,41 грн.; з 01.01.2018 по 16.07.2017 - 782,41 грн. (Кф=2,0); з 17.07.2018 по 31.12.2018 - 1173,61 грн. (Кф=3,0); на 2019 рік - 1366,55 грн. (Кф-3,0).

Заперечення відповідача щодо застосованого позивачем коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), з посиланням на витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 1793 від 27.05.2020 з визначеним кодом Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0078, суд до уваги не приймає. Код Класифікації видів цільового призначення земель (11.2. Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) для земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0078 було визначено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин після оформлення відповідачем (ТОВ фірма «Квадрат») документації із землеустрою 24.01.2020, розробник документації та виконавець робіт - ФОП Ігнатенко В.П. (згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 1793 від 27.05.2020).

Щодо заяви відповідача про сплив позовної давності за вимогами позивача.

За змістом статей 256, 257, 261, 262, 267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в 3 роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли в кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові.

У даній справі суд дійшов висновку про наявність порушеного права позивача.

Як вбачається, позивач звернувся до суду з цим позовом 29.04.2020 (згідно штемпеля Укрпошти на конверті, в якому надійшла позовна заява), при цьому в самому позові вказує строк порушення його права з 01.01.2017 року.

Відтак, позивачем пропущено трирічний строк позовної давності для звернення з вимогою про стягнення коштів за користування земельною ділянкою без достатньої правової підстави за період з 01.01.2017 по 28.04.2017, який входить до розміру заявлених вимог (511.423,68 грн), що є підставою для відмови в позові в частині стягнення коштів в розмірі 93.921,75 грн (розмір орендної плати за період з 01.01.2017 по 28.04.2017).

Суд враховує, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 ГПК України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ТОВ фірма «Квадрат» користувалося без достатньої правової підстави (без укладення договору оренди) земельною ділянкою, розташованою за адресою: по вул. Шмідта Гавань, буд. 6 у м. Маріуполі, площею 0,5913 га, з кадастровим номером :01:013:0078, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Маріупольської міської ради в частині стягнення коштів за користування відповідачем земельною ділянкою без достатньої правової підстави за період з 29.04.2017 по 31.10.2019 в розмірі 466.553,72 грн.

В частині стягнення коштів за користування земельною ділянкою без достатньої правової підстави за період з 01.01.2017 по 28.04.2017 в розмірі 93.921,75 грн позовна вимога не підлягає задоволенню у зв`язку із застосуванням позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Маріупольської міської ради підлягають задоволенню частково.

Судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73-80, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Квадрат" (, адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гавань Шмідта, буд, 6) на користь Маріупольської міської ради (ЄДРПОУ код 33852448, адреса: 87555, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70) 466.553,72 грн. (чотириста шістдесят шість тисяч п`ятсот п`ятдесят три гривні, 72 коп.), а також відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 6998,31 грн. (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень, 31 коп.).

В іншій частині вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області.

Повний текст рішення підписано 21.09.2020.

Суддя Н.В. Величко