УХВАЛА

м. Київ

22.09.2020Справа № 910/14329/20

За заявоюКомунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»
прозабезпечення позову
у справі№910/14329/20
за позовом1. Печерської районної в місті Києві державної адміністрації 2. Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»
доГромадської спілки «Українська Асоціація Вендінгу»
пророзірвання договору, стягнення 66 730,76 грн. та виселення
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

не викликалися.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Печерська районна в місті Києві державна адміністрація та Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» звернулися до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадської спілки «Українська Асоціація Вендінгу» про розірвання договору, стягнення 66 730,76 грн. та виселення.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати оренди за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №11/602 від 27.03.2018, у зв`язку з чим позивачі вказують на наявність заборгованості у розмірі 63 196,28 грн., а також заявляють про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 094,32 грн., 3% річних у розмірі 1 454,65 грн. та інфляційних у розмірі 985,51 грн. Крім того, у зв`язку з систематичним порушенням відповідачем умов договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №11/602 від 27.03.2018 позивачами заявлена вимога про розірвання договору та виселення Громадської спілки «Українська Асоціація Вендінгу» з нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Немировича - Данченка, 1, загальною площею 94,6 кв.м.

Разом з позовом Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» подана заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно та кошти, які обліковуються на відкритих рахунках у фінансових установах, що рахуються за Громадською спілкою «Українська Асоціація Вендінгу».

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) виключено;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) виключено;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як на підставу для забезпечення даного позову заявник вказує на те, що відповідач систематично, протягом тривалого часу, ухиляється від виконання свого зобов`язання в частині своєчасної сплати орендних платежів, а невжиття заходів щодо накладення арешту на майно та грошові кошти, на думку позивача 2, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В той же час, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, з якими приписи ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість вжиття заходів забезпечення позову.

Зокрема, заявник не надав суду належних обґрунтувань та доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надав жодних доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Також, позивачем не доведено та не обґрунтовано, яким чином майно (грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Подана заява мотивована припущеннями про можливе порушення прав позивачів у майбутньому та імовірну неможливість виконання рішення суду у даній справі, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю.

2. Дана ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Суддя В.П. Босий