ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року Справа № 903/276/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" на рішення господарського суду Волинської області, ухваленого 10.08.20р. суддею Кравчук А. М. у м.Луцьку, повний текст складено 14.08.20р. у справі № 903/276/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа Папір", м.Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари", м.Нововолинськ, Волинська обл.

про стягнення 90 989 грн. 45 коп.

ВСТАНОВИВ:

21.04.2020 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа Папір" №1504/2020 від 15.04.2020 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" про стягнення 90 989 грн. 45 коп., з яких: 58 878 грн. 98 коп. пені, 12 547 грн. 46 коп. 10% річних, 14 650 грн. 79 коп. інфляційних втрат, 4 912 грн. 22 коп. 3% річних та судових витрат по справі.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконання відповідачем зобов`язань згідно договору поставки №ОП-00782 від 21.11.2018 щодо своєчасної оплати отриманого товару.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 10.08.2020 по справі №903/276/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ПАПІР" (03150, місто Київ, вул. Анрі Барбюса буд. 37/1, літера Б, ) 44 884 грн. 20 коп. пені, 9 221 грн. 79коп. 10% річних, 349 грн. 80 коп. 3 % річних, 11 779 грн. 98 коп. інфляції, 1 530 грн. 15 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього 67 765 грн. 92 коп. (шістдесят сім тисяч сімсот шістдесят п`ять грн. 92 коп.). У позові на суму 24 753 грн. 68 коп. відмовлено.

В обґрунтування рішення, суд з посиланням на ст. ст. 216, 217, 218, 230, 232, 265 ГК України, ст. ст. 525, 526, 530, 549, 551, 611, 625, 691, 712 ЦК України, умови договору поставки від 21.11.2018, ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013, постанови Верховного Суду у справах №910/4164/17 від 12.06.2018, №903/962/17 від 22.11.2018, №910/23911/16 від 07.06.2019, №914/508/17 від 22.08.2019 вказав, що відповідач на виконання договору перерахував позивачу 1 564 574, 40грн., разом з тим, відповідач порушив виконання своїх зобов`язань за договором №ОП-000782 від 21.11.2018, а саме не своєчасно оплатив вартість отриманого товару, що зумовило нарахування позивачем пені, 3% річних, 10% річних та інфляційних. Перевіривши правильність нарахування пені, річних та інфляційних, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, оскільки позивачем не було враховано відстрочку платежу на 10 днів відповідно до п. 3.8. договору.

Крім того, щодо нарахування 3% річних суд зазначив, що в задоволенні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 4 562 грн. 42 коп., обрахованих позивачем за період з 09.02.2019 по 10.05.2019 також з урахуванням положень ст. 625 ЦК України, слід відмовити, оскільки це є подвійним нарахуванням. До стягнення підлягають 349 грн. 80 коп. 3 % річних за період з 12.01.2019 по 30.01.2019.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Волинської області від 10.08.2020 року у справі №903/276/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не було враховано, що позивач жодним банківським документом не підтвердив факт несвоєчасної оплати товару відповідачем.

Крім того, з посиланням на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №910/1193/19 від 29 квітня 2020 року вказує на те, як повинні розраховуватися інфляційні.

Вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення без доказів оплат боргу, без обґрунтування того, в рахунок погашення заборгованості по яких саме накладних було зараховано ті чи інші суми оплати основного боргу тощо.

Також, зазначає, що з оскаржуваного рішення не можливо встановити, чи включив суд першої інстанції в свої розрахунки періоди часу, в які індекс інфляції становив менше 1 або 100% (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, зауважує що у рішенні господарського суду м. Києва у справі №910/17624/19 зазначено про вимогу ТОВ «Основа Папір» за вих. №286 від 30.10.2019 яка направлена на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари", що підтверджується описом вкладення в цінний лист №063 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №063. Відповідно до зазначеної вимоги, відповідач повідомляв позивача про поставку ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" товару окремими партіями на загальну суму 1 564 574,40 грн. та наявність заборгованості у позивача перед відповідачем у розмірі 90 989,45 грн.

Окрім того, відповідачем у вимозі за вих. №286 від 30.10.2019 зазначено про зарахування на підставі п. 6.3.3. договору для погашення штрафних санкцій сплачених 07.06.2019 коштів у розмірі 30 000,00 грн.

Скаржник вважає, що неповнота встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, неправильна оцінка доказів у справі, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права призвели до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, що є підставою для його скасування.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Основа Папір» наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Просить залишити рішення Господарського суду Волинської області від 10.08.2020 у справі №903/276/20 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники справи не скористалися правом участі під час апеляційного перегляду справи та не забезпечили явку своїх представників у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про дату, час та місце апеляційного перегляду справи повідомлялись заздалегідь та належним чином (а.с. 93-95).

Отже, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду учасників справи, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

21.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА ПАПІР" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" (покупець) укладений договір поставки №ОП-00782.

Згідно з п.п. 1.1 - 1.4, 2.4, 3.1, 3.4 договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, виготовити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його в кількості, в строк, асортименті і найменуванню, відповідно до узгодженого сторонами замовлення (заявки), Специфікації та рахунків-фактури на відвантаження конкретної партії товарів. Найменування товару: папір для гофрування, картон для плоских шарів гофрокартону, гофрований картон, гофровані ящики, вироби з гофрованого картону та тарного рулонного паперу тощо. Конкретний асортимент, ціна та кількість товару вказується в Специфікаціях, накладних та інших товаросупроводжувальних документах. Загальна кількість товару, поставленого по цьому договору, відповідає усій кількості товару, що був поставлений протягом дії цього договору і підтверджується накладними та іншими товаросупроводжувальними документами. Датою поставки вважається дата, вказана у видатковій накладній, що є невід`ємною частиною цього договору. Ціна та асортимент товару визначаються в додаткових угодах (Специфікаціях), які є невід`ємною частиною договору. Загальна вартість товару за даним договором становить суму партій товару по всіх видаткових накладних до цього договору.

Відповідно до п. 3.5. договору ціна кожного найменування товару, його марки ,виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказується в Специфікації (Додатках) до договору або в видаткових накладних. Ціна товару включає вартість упаковки, маркування, тари якщо інше не вказано в Специфікації (Додатках) до договору з урахуванням положень Інкотермс.

Згідно п. 3.8 договору покупець здійснює оплату за кожну окрему партію поставки товару протягом 10 робочих днів після дати виконання постачальником своїх зобов`язань з поставки товару.

Оплата вважається здійсненою після надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 3.9 договору).

У п. 6.3.1. договору сторони визначили, що покупець у випадку порушень зобов`язання щодо порядку та строків оплати поставленого товару сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується від суми простроченого платежу за кожен день протягом всього періоду прострочення і не обмежується 6-місячним строком згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Пунктом 6.3.4 договору сторони визначили, що у випадку прострочення платежу більш тридцяти календарних днів, покупець, крім передбачених п. 6.3.1. даного договору, додатково сплачує постачальнику 10 (десять) відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення (ст. 625 Цивільного кодексу України) з першого дня прострочення.

Згідно п. 6.5 договору позовна давність за вимогами про стягнення штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) передбачена цим договором, встановлюється сторонами такою, що дорівнює тривалості загальної позовної давності.

Відповідно до п. 9.1. договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2018 року. Закінчення строку дії цього договору не тягне за собою припинення зобов`язань, що виникли з цього договору протягом його дії, не звільняє сторони від необхідності належного їх виконання та від відповідальності за їхнє неналежне виконання. Якщо, за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не заявить про припинення його дії, договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були раніше встановлені цим договором, причому кількість таких поновлень не обмежується.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їхніми печатками.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1 564 574 грн. 40 коп., що підтверджується видатковими накладними: ОП-0003755 від 26.12.2018, ОП-0000159 від 25.01.2019, ОП-0000404 від 18.02.2019, ОП-0000405 від 19.02.2019, ОП-0000516 від 01.03.2019.

Відповідач на виконання договору перерахував позивачу 1 564 574 грн. 40 коп., що підтверджується довідкою АТ «Таскомбанк» від 06.05.2020 вих. 570/507. Так, з вказаної довідки убачається порядок здійснення платежів: 100 000,00 грн. 11.01.2019 , 100 000,00 грн. 25.01.2019, 100 000,00 грн. 28.01.2019, 73 000,00 грн. 30.01.2019, 2 211,20 грн. 31.01.2019, 100 000,00 грн. 05.03.2019, 150 000,00 грн. 07.03.2019, 100 000,00 грн. 13.03.2019, 100 000,00 грн. 15.03.2019, 150 000,00 грн. 29.03.2019, 50 000,00грн. 02.04.2019, 20 000,00 грн. 10.04.2019, 20 000,00 грн. 12.04.2019, 50 000,00 грн. 16.04.2019, 50 000,00 грн. 18.04.2019, 50 000,00 грн. 19.04.2019, 20 000,00грн. 22.04.2019, 50 000,00грн. 24.04.2019, 50 000,00грн. 25.04.2019, 50 000,00грн. 26.04.2019, 100 000,00грн. 03.05.2019, 39 372,80грн. 07.05.2019, 50 000,00грн. 10.05.2019, 50 000,00грн. 11.05.2019.

Проте, відповідач порушив виконання своїх зобов`язань за договором №ОП-000782 від 21.11.2018, а саме не своєчасно оплатив вартість отриманого товару, що зумовило нарахування позивачем пені в сумі 58 878,98 грн., інфляційних втрат в сумі 14 650, 79 грн., 3% річних в сумі 4 912,22 грн. та 10% річних в сумі 12 547,46 грн. всього 90 989,45 грн..

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Нормами ч.1 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Аналізом обставин справи встановлено, що правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі укладеного ними договору поставки №ОП-00782 від 21.11.2018.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За нормами ст. 712 ЦК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України,ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ст. 691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначалося вище, згідно із п. 3.8 договору покупець здійснює оплату за кожну окрему партію поставки товару протягом 10 робочих днів після дати виконання постачальником своїх зобов`язань з поставки товару. Оплата вважається здійсненою після надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 3.9 договору).

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як убачається із матеріалів справи, поставка товару здійснювалася на підставі видаткових накладних: ОП-0003755 від 26.12.2018, ОП-0000159 від 25.01.2019, ОП-0000404 від 18.02.2019, ОП-0000405 від 19.02.2019, ОП-0000516 від 01.03.2019 на загальну суму 1 564 574 грн. 40 коп.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач виконав свій обов`язок щодо поставки товару своєчасно та в повному обсязі, натомість відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару виконав повністю, проте із порушенням встановленого договором строку, що підтверджується довідкою АТ «Таскомбанк» від 06.05.2020 вих. 570/507 (а.с. 67).

За наведеного, у зв`язку із не своєчасною оплатою вартості отриманого товару, позивач нарахував пеню в сумі 58 878,98 грн., інфляційні втрати в сумі 14 650, 79 грн., 3% річних в сумі 4 912,22 грн. та 10% річних в сумі 12 547,46 грн. всього 90 989,45 грн..

Щодо стягнення пені, слід зазначити таке.

В силу статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань настають такі правові наслідки як сплата неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п. 6.3.1. договору сторони визначили, що покупець у випадку порушень зобов`язання щодо порядку та строків оплати поставленого товару сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується від суми простроченого платежу за кожен день протягом всього періоду прострочення і не обмежується 6-місячним строком згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Згідно п. 6.5 договору позовна давність за вимогами про стягнення штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) передбачена цим договором, встановлюється сторонами такою, що дорівнює тривалості загальної позовної давності.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Нормами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до змісту ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, колегія суддів зауважує, умова договору (п. 6.3.1) що нарахування пені не обмежується 6 - місячним строком, не може розцінюватись як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду №910/4164/17 від 12.06.2018, №903/962/17 від 22.11.2018, №910/23911/16 від 07.06.2019, №914/508/17 від 22.08.2019.

Таким чином, позивач пеню нарахував в межах передбаченого ч. 6 ст. 232 ГК України строку.

Перевіривши розрахунок пені, який здійснений судом першої інстанції, колегія суддів вважає його правильним, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 44 884, 20 грн., а у стягненні пені в розмірі 13 994,78 грн. слід відмовити, оскільки позивач не врахував передбачену п. 3.8 відстрочку платежу на 10 робочих днів. Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що правильним буде нарахування пені за наступні періоди та суми:

за накладною №ОП-0003755 від 26.12.2018

з 12.01.2019 по 24.01.2019 на суму 275 211,20 грн. = 3 528,74 грн.

з 25.01.2019 по 27.01.2019 на суму 175 211,20 грн.=518,43 грн.

з 28.01.2019 по 29.01.2019 на суму 75211,20 грн.=148,36 грн.

з 30.01.2019 по 30.01.2019 на суму 2 211,20 грн. = 2,18 грн.

Всього = 4 197,71 грн.

за накладеною №ОП-0000159 від 25.01.2019

з 09.02.2019 по 04.03.2019 на суму 303 537,60 грн. = 7 185,11 грн.

з 05.03.2019 по 06.03.2019 на суму 203 537,60 грн. = 401,50 грн.

з 07.03.2019 по 12.03.2019 на суму 53 537,60 грн. = 316,83 грн.

Всього = 7 503,44 грн.

за накладною № ОП-000404 від 18.02.2019

з 05.03.2019 по 12.03.2019 на суму 316 396,80 грн. = 2 496,50 грн.

з 13.03.2019 по 14.03.2019 на суму 269 934,40 грн. = 532,47 грн.

з 15.03.2019 по 28.03.2019 на суму 169 934,40 грн. = 2 346,49 грн.

з 29.03.2019 по 01.04.2019 на суму 19 934,40 грн. = 78,65 грн.

Всього = 5 454,11 грн.

за накладною № ОП- 0000405 від 19.02.2019

з 06.03.2019 по 01.04.2019 на суму 313 617,60 грн. = 8 351,68 грн.

з 02.04.2019 по 09.04.2019 на суму 283 552,00 грн. = 2 237,34 грн.

з 10.04.2019 по 11.04.2019 на суму 263 552,00 грн. = 519,88 грн.

з 12.04.2019 по 15.04.2019 на суму 243 552 ,00 грн. = 960,86 грн.

з 16.04.2019 по 17.04.2019 на суму 193 552, 00 грн. = 381,80 грн.

з 18.04.2019 по 18.04.2019 на суму 143 552 ,00 грн. = 141,59 грн.

з 19.04.2019 по 21.04.2019 на суму 93 552,00 грн. = 276,81 грн.

з 22.04.2019 по 23.04.2019 на суму 73 552,00 грн. = 145,09грн.

з 24.04.2019 по 24.04.2019 на суму 23 552,00 грн. = 23,23 грн.

Всього = 13 038,28 грн.

за накладною ОП-0000516 від 01.03.2019

з 19.03.2019 по 24.04.2019 на суму 315 820,80 грн. = 11 525,30 грн.

з 25.04.2019 по 25.04.2019 на суму 289 372,80 грн. = 285,41 грн.

з 26.04.2019 по 02.05.2019 на суму 239 372,80 грн. = 1 606,75 грн.

з 03.05.2019 по 06.05.2019 на суму 139 372,80 грн. = 537,58 грн.

з 07.05.2019 по 09.05.2019 на суму 100 000,00 грн. = 287,67 грн.

з 10.05.2019 по 10.05.2019 на суму 50 000,00 грн. = 47,95 грн.

Всього = 14290,66 грн.

Разом пеня складає = 44 484,20 грн.

З приводу стягнення 3 % річних, 10% річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 6.3.4 договору сторони визначили, що у випадку прострочення платежу більш тридцяти календарних днів, покупець, крім передбачених п. 6.3.1. даного договору, додатково сплачує постачальнику 10 (десять) відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення (ст. 625 Цивільного кодексу України) з першого дня прострочення.

Згідно положень Цивільного Кодексу України проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі. З огляду на те, що умовами договору був встановлений інший відсоток річних, відповідно сплаті підлягають саме 10% річних від простроченої суми за відповідний час прострочення грошового зобов`язання у гривневому вираженні.

Перевіривши розрахунок річних, який здійснений судом першої інстанції, вважає його правильним, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовної вимоги про стягнення 10% річних у розмірі 9 221,79 грн., а у стягненні 10% річних в розмірі 3 325,67 грн. слід відмовити, оскільки позивач не врахував передбачену п. 3.8 відстрочку платежу на 10 робочих днів. Отже, правильним буде нарахування 10% річних за наступні періоди та суми:

за накладною №ОП-0000159 від 25.01.2019

з 09.02.2019 по 12.03.2019 на суму 53537,60 грн. = 469,37 грн.

Всього = 469,37 грн.

за накладною № ОП-000404 від 18.02.2019

з 05.03.2019 по 28.03.2019 на суму 169 934,40 грн. = 1 117,38 грн.

з 29.03.2019 по 01.04.2019 на суму 19 934,40 грн. = 21,85грн.

Всього = 1139,23 грн.

за накладною № ОП- 0000405 від 19.02.2019

з 06.03.2019 по 01.04.2019 на суму 313 617,60 грн. = 2 319,91 грн.

з 02.04.2019 по 09.04.2019 на суму 283 552,00 грн. = 621,48 грн.

з 10.04.2019 по 11.04.2019 на суму 263 552,00 грн. = 144,41 грн.

з 12.04.2019 по 15.04.2019 на суму 243 552,00 грн. = 266,91грн.

з 16.04.2019 по 17.04.2019 на суму 193 552,00 грн. = 106,06 грн.

з 18.04.2019 по 18.04.2019 на суму 143 552,00 грн. = 39,33 грн.

з 19.04.2019 по 21.04.2019 на суму 93 552,00 грн. = 79,89 грн.

з 22.04.2019 по 23.04.2019 на суму 73 552,00 грн. = 40,30 грн.

з 24.04.2019 по 24.04.2019 на суму 23 552,00 грн. = 6,45 грн.

Всього = 3624,74 грн.

за накладною ОП-0000516 від 01.03.2019

з 19.03.2019 по 24.04.2019 на суму 315 820,80 грн. = 3 201,47 грн.

з 25.04.2019 по 25.04.2019 на суму 289 372,80грн. = 79,28 грн.

з 26.04.2019 по 02.05.2019 на суму 239 372,80 грн. = 459,07 грн.

з 03.05.2019 по 06.05.2019 на суму 139 372,80 грн. = 152,74 грн.

з 07.05.2019 по 09.05.2019 на суму 100 000,00 грн. = 82,19 грн.

з 10.05.2019 по 10.05.2019 на суму 50 000,00 грн. = 13,70 грн.

Всього = 3988,45грн.

Разом = 9 221, 79 грн.

Крім того, з приводу нарахування 3% річних, суд апеляційної інстанції зазначає, що сторонами в договорі був узгоджений інший розмір відсотків річних, саме з посиланням на положення ст. 625 ЦК України, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 4 562 грн. 42 коп., обрахованих позивачем за період з 09.02.2019 по 10.05.2019 також з урахуванням положень ст. 625 ЦК України, оскільки це є подвійним нарахуванням.

При цьому слід зазначити, що до стягнення підлягають 349 грн. 80 коп. 3 % річних за наступні періоди та суми, оскільки за вказаною накладною позивачем не було нараховано 10% річних:

за накладною №ОП-0003755 від 26.12.2018

з 12.01.2019 по 24.01.2019 на суму 275 211,20 грн. = 294,06 грн.

з 25.01.2019 по 27.01.2019 на суму 175 211,20 грн. = 43,20 грн.

з 28.01.2019 по 29.01.2019 на суму 75 211,20 грн. = 12,36 грн.

з 30.01.2019 по 30.01.2019 на суму 2 211,20 грн. = 0,18 грн.

Всього = 349,80грн.

Індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України (лист "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" №62-97р від 03.04.1997), які застосовуються в судовій практиці і викладена в них позиція має сталий характер, вважається, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа, то розрахунок починається з наступного місяця. І за аналогією: якщо погашення заборгованості відбулося з 1 до 15 числа відповідного місяця - інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця.

Тобто, методика розрахунку інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України з урахуванням листа Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" №62-97р від 03.04.1997 передбачає такий математичний підхід округлення, якщо час прострочення у неповному місяці більше 0,5 місяця, це дорівнює 1 місяцю, якщо менше - дорівнює 0, і індекс інфляції за такий неповний місяць не враховується у розрахунках інфляційних. Для спрощення обрахунку математичного округлення днів у неповному місяці Верховним Судом України було запропоновано врахування чи неврахування індексу інфляції у неповному місяці в залежності від того, на яку половину місяця (першу - з 01 до 15 числа включно чи другу - з 16 по 31 числа) припадає початок чи закінчення часу (періоду) прострочення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що якщо час прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати становить неповний місяць, то інфляційна зміна нараховується в залежності від математичного округлення часу прострочення у неповному місяці, як це і було роз`яснено Верховним Судом України в своїх рекомендаціях (лист №62-97р від 03.04.1997).

У даному випадку розрахунок інфляційних втрат здійснюється наступним чином:

-за накладною №ОП-0003755 від 26.12.2018.

з 12.01.2019 по 24.01.2019 (з урахуванням часткових проплат повне погашення заборгованості відбулося 31.01.2019)на суму 275 211,20 грн. індекс інфляції за січень 2019 року (101,0%) = 2 752,11грн.

-за накладеною №ОП-0000159 від 25.01.2019.

з 09.02.2019 по 04.03.2019 (з урахуванням часткових проплат повне погашення заборгованості відбулося 13.03.2019) на суму 303 537,60 грн. індекс інфляції за лютий 2019 року (100,5%)= 1 517,69 грн.

-за накладною № ОП-000404 від 18.02.2019 .

з 15.03.2019 по 28.03.2019 (з урахуванням часткових проплат повне погашення заборгованості відбулося 02.04.2019) на суму 169 934,40 грн. індекс інфляції за березень 2019 року (100,9%) = 1529,41 грн.

-за накладною № ОП- 0000405 від 19.02.2019.

з 06.03.2019 по 01.04.2019 (з урахуванням часткових проплат повне погашення заборгованості відбулося 25.04.2019) на суму 313 617,60 грн. індекс інфляції за березень 2019 року (100,9%) = 2 822,56 грн.

за накладною ОП-0000516 від 01.03.2019

з 19.03.2019 по 24.04.2019 (з урахуванням часткових проплат повне погашення заборгованості відбулося 11.05.2019) на суму 315 820,80 грн. індекс інфляції за квітень 2019 року (101,0%) = 3 158,21 грн.

Таким чином слід зазначити, що у даних місяцях на які нараховуються інфляційні втрати дефляції не було.

Отже, перевіривши розрахунок інфляційних втрат здійснених судом першої інстанції колегія суддів вважає його правильним, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 11 779,98 грн., а у стягненні інфляційних в розмірі 2 870,81 грн. слід відмовити, оскільки позивач не врахував передбачену п. 3.8 договору відстрочку платежу на 10 робочих днів, у зв`язку з чим за накладною № ОП-0000516 від 01.03.2019 інфляційні складають 3 158 грн. 21 коп. за період з 19.03.2019 по 24.04.2019.

Як вже зазначалося проплати скаржником відповідно до довідки АТ «Таскомбанк» від 06.05.2020 вих. 570/507 були здійснені наступним чином: 100 000,00 грн. 11.01.2019, 100 000,00 грн. 25.01.2019, 100 000,00 грн. 28.01.2019, 73 000,00 грн. 30.01.2019, 2 211,20 грн. 31.01.2019, 100 000,00 грн. 05.03.2019, 150 000,00 грн. 07.03.2019, 100 000,00 грн. 13.03.2019, 100 000,00 грн. 15.03.2019, 150 000,00 грн. 29.03.2019, 50 000,00грн. 02.04.2019, 20 000,00 грн. 10.04.2019, 20 000,00 грн. 12.04.2019, 50 000,00 грн. 16.04.2019, 50 000,00 грн. 18.04.2019, 50 000,00 грн. 19.04.2019, 20 000,00грн. 22.04.2019, 50 000,00грн. 24.04.2019, 50 000,00грн. 25.04.2019, 50 000,00грн. 26.04.2019, 100 000,00грн. 03.05.2019, 39 372,80грн. 07.05.2019, 50 000,00грн. 10.05.2019, 50 000,00грн. 11.05.2019., що було враховано судом першої інстанції при розрахунку пені, річних та інфляційних втрат.

За наведеного, судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову.

Щодо посилання скаржника на рішення господарського суду м. Києва від 28.07.2020 у справі №910/17624/19, у якому встановлено, що 30 000,00 грн. сплачених скаржником 07.06.2019 були зараховані ТОВ «Основа Папір» на погашення штрафних санкцій у сумі 90 989,45 грн. на підставі п. 6.3.3. договору поставки від 21.11.2018 є безпідставним та не заслуговує на увагу, оскільки рішення у даній справі було оскаржено до Північного апеляційного господарського суду та ухвалою суду від 07.09.2020 розгляд апеляційної скарги призначено на 08.10.2020, отже рішення не набрало законної сили.

Разом з тим, апелянт не посилався на цю обставину при розгляді позовних вимог в суді першої інстанції, будь-яких доказів на підтвердження вказаної обставини апелянтом до матеріалів даної справи №903/276/20 не подано.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 10.08.2020 у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" на рішення господарського суду Волинської області від 10.08.20р. у справі № 903/276/20 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Волинської області від 10.08.20р. у справі № 903/276/20 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

4. Справу №903/276/20 повернути до господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "23" вересня 2020 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.