СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2020 р. Справа № 905/209/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М. , суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників сторін:

позивача не з`явився,

відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.1728) на рішення Господарського суду Донецької області від 23.06.2020 (суддя Левшина Г.В., повний текст складено 23.06.2020) у справі №905/209/20

за позовом Приватної науково-виробничої компанії Інтербізнес, м.Київ в особі філії Бахмутська птахофабрика, с.Берестове, Бахмутський район, Донецька область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги, м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в сумі 121142,52 грн. ,

ВСТАНОВИЛА:

Приватна науково-виробнича компанія Інтербізнес в особі філії Бахмутська птахофабрика звернулася до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги про стягнення 121142,52 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на виконання умов укладеного з відповідачем договору про постачання електричної енергії №2071 від 01.01.2019, ним в період з 01.01.2019 по 30.04.2019 перераховано відповідачу (як постачальнику) грошові кошти в розмірі 627121, 61 грн. за електроенергію, проте, згідно актів приймання-передачі електроенергії та виставлених відповідачем рахунків, вартість спожитої позивачем електроенергії за вказаний період була меншою та становила 505 979,09 грн. Як зазначає позивач, з 01.05.2019 він змінив постачальника електроенергії, поставка електроенергії від відповідача була припинена, проте, залишок перерахованих відповідачу грошових коштів (передоплату) в розмірі 121142,52 грн. останній не повернув.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 23.06.2020 у справі №905/209/20 позов задоволено.

В наведеному рішенні суд першої інстанції встановив, що з 01.05.2019 договір №2071 про постачання електричної енергії припинив свою дію, матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу грошових коштів в розмірі 121142,52 грн., сплачених останнім в рахунок оплати за електроенергію, яка відповідачем поставлена не була. Вказані обставини стали підставою для задоволення місцевим господарським судом позовних вимог, з посиланням на положення ч.1 ст.670, ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України.

Господарський суд Донецької області не погодився з твердженнями відповідача про зарахування ним зустрічних однорідних вимог на підставі ст.601 Цивільного кодексу України шляхом направлення на адресу позивача заяви від 27.09.2019, оскільки вимоги відповідача про сплату позивачем штрафних санкцій не є безспірними, за своєю правовою природою відрізняються від заявленої позивачем вимоги про стягнення надлишково сплаченої суми, а тому, між цими вимогами відсутня ознака однорідності і як наслідок, можливість проведення заліку.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування всіх обставин справи, просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що в період з січня по квітень 2019 позивач відхилився від прогнозованих обсягів споживання електричної енергії за розрахунковий період більше ніж на 5% від заявленого на цей період обсягу споживання, у зв`язку з чим, відповідачем правомірно нараховано йому штраф у відповідності до п.7.2 Додатку №2 до договору. Як зазначає відповідач, 27.09.2019 у відповідності до ст.601 ЦК України, він здійснив зарахування зустрічних однорідних вимог, направивши позивачу відповідну заяву. Відповідач посилається на те, що правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги, а отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав. Як зазначає відповідач, суд першої інстанції при розгляді справи не прийняв до уваги дію одностороннього правочину, оформленого заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.09.2019, дійшов необґрунтованого висновку про неправомірність цієї заяви, не вирішуючи питання про визнання цього правочину недійсним.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, зокрема, посилається на відсутність у позивача заборгованості перед відповідачем, натомість, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем підтверджується рахунками за спожиту електричну енергію, платіжними дорученнями, актами приймання-передачі електроенергії. Як зазначає позивач, між сторонами існує спір щодо наявності підстав для нарахування позивачу штрафних санкцій, у зв`язку з чим, відсутня ознака безспірності як умова для зарахування зустрічних однорідних вимог. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду- без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 розгляд справи відкладено на 17.09.2020 о 10:00 год.

У зв`язку із відпусткою судді Черноти Л.Ф., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 15.09.2020, проведено повторний автоматизований розподіл справи №905/209/20 та визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В.

Позивач та відповідач в судове засідання 17.09.2020 не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Крім того, позивач та відповідач були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи телефонограмами суду від 08.09.2020 (а.с.32, 33 т.2).

Клопотань про відкладення розгляду справи від сторін не надходило.

Розгляд справи вже відклався судом 06.08.2020 та 08.09.2020 за клопотаннями відповідача.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, належним чином повідомлено позивача та відповідача про дату, час та місце судового засідання, враховуючи обмежений строк розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

03.12.2018 між Приватною науково-виробничою компанією Інтербізнес, м.Київ в особі філії Бахмутська птахофабрика (споживач) (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги (постачальник) (далі - відповідач) укладено договір про постачання електричної енергії №2071 про постачання електричної енергії споживачу (далі договір) (а.с.113 т.1).

Відповідно до п.п.1.1.-1.2 договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018р.

03.12.2018 споживач приєднався до умов договору на підставі поданої заяви-приєднання (додаток №1 до договору, а.с.118 т.1) на умовах комерційної пропозиції постачальника, яка є додатком 2 до договору (а.с.119 т.1).

Відповідно до умов заяви-приєднання, початок постачання електричної енергії з січня 2019, але не раніше наступного дня, за днем подачі цієї заяви, якщо інше не визначено комерційною пропозицією, обраною споживачем. Розрахунковим вважається період з 00:00 годин 01 числа місяця до 24:00 годин останнього числа поточного місяця.

З моменту акцептування цієї заяви - приєднання в установленому Правилами роздрібного ринку порядку, споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України.

Згідно п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

За умовами п.3.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією.

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору (п.3.4 договору).

Відповідно до п.5.1 договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є невід`ємним додатком 2 до цього договору.

Згідно п.5.5 договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Дата початку та кінця розрахункового періоду зазначаються в заяві-приєднанні.

Порядок оплати визначено у розділі 4 додатку №2, згідно якого оплата заявлених обсягів споживання електричної енергії здійснюється на умовах попередньої оплати за узгодженим графіком: 100% попередня оплата прогнозованих обсягів споживання електричної енергії не пізніше ніж за 5 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію (п.4.1 додатку №2).

Обсяг попередньої оплати визначається шляхом множення прогнозного на відповідний розрахунковий період обсягу споживання електричної енергії на ціну, визначену відповідно до п.1 комерційної пропозиції (п.4.2 додатку №2).

Після закінчення розрахункового періоду остаточний розрахунок (перерахунок) здійснюється за фактичним обсягом споживання електричної енергії (п.4.3 додатку №2).

На період, до дати початку дії нового ринку електричної енергії, у відповідності до вимог Закону України Про ринок електричної енергії, не побутовий споживач надає акти прийому - передачі наданих послуг за формою, яка є зразком до Договору, та звіти про покази засобу обліку, за формою яка визначена постачальником до даного договору або формою узгодженою з оператором системи розподілу у дати, встановлені договором про постачання електричної енергії, що діяв станом на 30 листопада 2018 року, до отримання окремого повідомлення від Постачальника про зміну відповідної дати (п.4.4 додатку №2).

Відповідно до п.5.2 додатку №2, надані постачальником рахунки за фактично відпущену електричну енергію підлягають оплаті споживачем протягом 5 робочих днів з дати отримання.

Згідно п.5.6 договору, розрахунки споживача здійснюються на поточний рахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за придбану електричну енергію відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п.13.1 договору, договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні та сплати рахунку (квитанції) постачальника. Договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань.

За положеннями п.10.1 додатку №2, договір укладається на строк 1 рік та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до договору та оплати рахунку, визначеного в п.5.1 комерційної пропозиції.

Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 21 день до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов (п. 10.2 додатку 2).

Згідно з п.13.5 договору дія договору припиняється у разі зміни електропостачальника.

Розділом 10 договору сторони узгодили порядок зміни електропостачальника, зокрема п.10.1 передбачено, що споживач має право в будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником та повідомити постачальника про свій намір не менше ніж як за 21 день до закінчення розрахункового періоду, вказавши дату або строки, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії), якщо інше не передбачено в комерційній пропозиції.

За умовами п.п.10.2, 10.3 договору протягом 14 календарних днів після зміни постачальника, споживач може ініціювати процедуру переходу до іншого енергопостачальника. В такому випадку споживач повинен повідомити постачальника про свій намір не менше ніж як за 21 день до закінчення розрахункового періоду, якщо інше не передбачено в комерційній пропозиції. Зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ.

Відповідно до п.13.5 договору, дія цього договору припиняється у разі зміни електропостачальника.

На виконання умов договору, відповідач поставив позивачу електричну енергію на суму 505977,02 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі електроенергії (а.с.69-72 т.1):

- за січень 2019 кількість прийнятої-переданої (спожитої) електроенергії за показниками приладів обліку - 29764 кВтгод на суму 87399,36 грн.;

- за лютий 2019 кількість прийнятої-переданої (спожитої) електроенергії за и показниками приладів обліку 41792 кВтгод на суму 123323,33 грн.;

- за березень 2019 кількість прийнятої-переданої (спожитої) електроенергії за показниками приладів обліку - 50187 кВтгод на суму 149686,86 грн.;

- за квітень 2019 кількість прийнятої-переданої (спожитої) електроенергії за показниками приладів обліку - 49156 кВтгод на суму 145567,47 грн.

Відповідачем виставлені позивачу рахунки за спожиту електроенергію та за послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії (а.с.73-76 т.1):

- рахунок за січень 2019 від 01.02.2019 на суму 87399,35грн., (309036,96 грн. кредит на початок розрахункового періоду), кінцева дата сплати 08.02.2019р.;

- рахунок за лютий 2019 від 28.02.2019 на суму сумі 976,78 грн. - за послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії;

- рахунок за березень 2019 від 01.04.2019 за послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії нараховано за поточний місяць на суму 1290,72 грн.; дебеіт на початок розрахункового періоду 976,50 грн., всього до сплати 2267,50 грн.;

- рахунок за квітень 2019 від 03.05.2019р. - нараховано за поточний місяць на суму 145567,43 грн.; кредит на початок розрахункового періоду 282860,87 грн., кредит на поточну дату - 137292,44 грн.

В свою чергу, позивач, в порядку передоплати, а також відповідно до виставлених відповідачем рахунків у встановлені договором строки здійснив оплату на загальну суму 627121,61 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

- № від 20.12.2018 на суму 169901,28 грн. (а.с.65 т.1);

- № від 15.01.2019 на суму 226535,04 грн. (а.с.66 т.1);

- № від 06.02.2019 на суму 167093,10 грн. (а.с.67 т.1);

- № від 25.03.2019 на суму 63592,19 грн.(а.с.68 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що листом №19 від 28.03.2019 позивач повідомив ТОВ Донецькі енергетичні послуги про те, що з 01.05.2020 філія Бахмутська птахофабрика ПНВК Інтербізнес переходить до іншого постачальника електричної енергії, а саме ТОВ АГРО-НВ (а.с.60 т.1).

Позивач в позові зазначає про те, що на особовому рахунку споживача залишилися грошові кошти в розмірі 121144,52 грн. попередньої оплати за електричну енергію, обсяги якої не були спожиті.

21.08.2019 позивач направив відповідачу претензію №47, в якій просив повернути попередню оплату на квітень 2019 в розмірі 121142,52 грн. за електроенергію, яка не була поставлена відповідачем (а.с.61-62 т.1).

Вказаний лист вручено відповідачу 23.08.2019, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.63 т.1).

У відповідь, ТОВ Донецькі енергетичні послуги листом №26/2807 від 09.09.2019, повідомило позивача про те, що за підсумками розрахункового періоду до позивача застосований штраф у розмірі вартості величини обсягу, що перевищує 5% відхилення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії від фактичного споживання, у зв`язку з чим, позивачу направлено рахунки на оплату штрафних санкцій у розмірі 250777,63 грн. (а.с.77-83 т.1).

27.09.2019 відповідач направив позивачу заяву №29/303, в якій, посилаючись на ст.601 Цивільного кодексу України, повідомив про припинення зобов`язання перед позивачем в сумі 137293,44 грн. щодо повернення надлишку коштів за договором постачання електричної енергії №2071 шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог по частковій оплаті позивачем відповідачу штрафних санкцій в розмірі 250777,63 грн., нарахованих за перевищення 5% відхилення від прогнозованого обсягу споживання електричної енергії (а.с.84 т.1).

У відповіді на вказаний лист та заяву, позивач в листі №83 від 02.12.2019р. повідомив відповідача про безпідставність нарахування штрафних санкцій та вказав на те, що на адресу позивача не надходило жодних претензій протягом чотирьох місяців (травень - серпень) з моменту припинення постачання, а відповідні заперечення виникли лише після того, як позивач письмово звернувся з листом про повернення передплати, що порушує Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 (а.с.86 т.1).

Судова колегія враховує наступне.

Між позивачем та відповідачем, відповідно до приписів ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, укладено публічний договір приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії, шляхом приєднання споживача (відповідача) до умов цього договору на підставі заяви-приєднання відповідача до договору.

Відповідно до ч.7 ст.56 Закону України Про ринок електричної енергії умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором про постачання електричної енергії споживачу, у якому, у томі числі, визначаються строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору.

Згідно п.3.1.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, (затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312) (далі-Правила), договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Пунктом 6.1.1 Правил передбачено, що споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником.

До припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу попередній електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії на умовах чинного договору (п.6.1.16 Правил).

За приписами п.6.1.22 Правил якщо фактичні дані комерційного обліку перевищують прогнозні, споживач повинен протягом 5 робочих днів з дати отримання остаточного рахунку здійснити платежі на користь попереднього електропостачальника. Якщо споживачем здійснена переплата за прогнозними даними споживання, попередній електропостачальник повинен протягом 5 робочих днів повернути споживачу надлишок коштів. Зазначені платежі мають бути здійснені сторонами протягом 10 робочих днів після зміни електропостачальника.

В п. 10.1 договору №2071 від 03.12.2018 сторони узгодили, що споживач має право в будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником та повідомити постачальника про свій намір не менше ніж як за 21 день до закінчення розрахункового періоду, вказавши дату або строки, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії), якщо інше не передбачено в комерційній пропозиції.

Як свідчать матеріали справи, позивач скористався своїм правом, передбаченим п.10.1 договору та п.6.1.1 Правил, та у визначені договором строки листом №19 від 28.03.2019 повідомив відповідача про перехід з 01.01.2019 до іншого постачальника ТОВ «Агро-НВ» (а.с.60 т.1).

Враховуючи наведене, 30.04.2019 укладений між сторонами договір №2071 від 03.12.2018 припинив свою дію.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 01.01.2019 по 30.04.2019 відповідач поставив відповідачу електроенергію на суму 505977,02 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі електроенергії (а.с.69-72 т.1).

В період з 20.12.2018 по 25.03.2019 позивач в порядку п.4.1 додатку №2 до договору, перерахував відповідачу попередню оплату на загальну суму 627121,61 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до матеріалів справи (а.с.65-68 т.1).

Отже, залишок грошових коштів, сплачених позивачем відповідачу та не покритих поставкою електричної енергії склав 121142, 52 грн.

Відповідач не виконав свій обов`язок, передбачений п.6.1.22 Правил, з повернення позивачу надлишку грошових коштів протягом 10 днів після зміни електропостачальника.

За приписами частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи наведене, позивач має право вимагати у відповідача в судовому порядку повернути надмірно сплачені грошові кошти в розмірі 121142, 52 грн.

Відповідач вважає свій обов`язок з повернення позивачу надлишку грошових коштів в розмірі 121142,52 грн. погашеним у зв`язку із зарахуванням ним зустрічних однорідних вимог шляхом направлення відповідної заяви позивачу (а.с.84 т.1), який зі свого боку повинен сплатити на користь відповідача штрафні санкції за перевищення прогнозованих обсягів споживання електроенергії більше 5%, у відповідності до умов п.7.2 додатку №2 до договору.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 601 ЦК України, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Разом з тим, ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розмір зобов`язань. За відсутності безспірності вимог відповідний спір має бути вирішений у судовому порядку з дотриманням вимог процесуального закону.

Колегією суддів встановлено, що позивач не визнає наявного у нього обов`язку зі сплати штрафу за відхилення від прогнозованих обсягів споживання, про що зазначено позивачем у листі №83 від 02.12.2019, у відповіді на відзив на позов, у відзиві на апеляційну скаргу.

Позивач наголошує на наявності спору між сторонами щодо обґрунтованості підстав нарахування відповідачем штрафу та висловлює свою незгоду із зустрічним зарахуванням вимог.

Отже, між сторонами існує неузгодженість щодо наявності зустрічного зобов`язання про сплату штрафних санкцій, відтак відсутня безспірність заявлених однорідних вимог.

Таким чином, направлення відповідачем позивачу заяви про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в даному випадку не припиняє обов`язку відповідача щодо повернення позивачу надлишку грошових коштів, не покритих поставкою електроенегії.

Питання про стягнення відповідачем з позивача штрафу за перевищення прогнозованих обсягів споживання електроенергії не є предметом розгляду цієї справи, відтак, може бути вирішене в судовому порядку шляхом звернення з окремим позовом.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13.11.2019 у справі № 910/16135/18, від 25.04.2018 у справі №910/6781/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 27.08.2019 у справі №910/10379/18, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17 та від 25.09.2019 у справі №910/2645/17, від 11.10.2018 у справі №910/23246/17 (в даній постанові застосовано термін "прозорість вимог").

Крім того, судова колегія враховує також наступне.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК, ка включена до Глави 49 "Забезпечення виконання зобов`язання", неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що зараховані, як зустрічні, в порядку статті 601 ЦК України можуть бути лише саме основні зобов`язання.

В свою чергу, вимоги про сплату інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, а відтак ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку статті 601 Цивільного кодексу України.

При цьому, основне зобов`язання, як правило, носить ясний та безспірний характер, оскільки зазвичай підтверджується первинними документами, підписаними обома сторонами.

В свою чергу, штраф може бути зменшений судом на підставі ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України або між сторонами може виникнути спір щодо застосування ч.6 ст.232 Господарського кодексу України при нарахуванні штрафних санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.07.2018 у справі №914/3013/16 та від 13.11.2019 у справі №910/16135/18.

Враховуючи наведене, нараховані відповідачем штрафні санкції за відхилення споживача від прогнозованих обсягів споживання електричної енергії за розрахунковий період на більше ніж 5% від заявленого на цей період обсягу споживання, за своєю правовою природою відрізняються від заявленої позивачем вимоги про стягнення надлишково сплаченої суми, а тому між цими вимогами відсутні ознаки однорідності.

З огляду на те, що існує неузгодженість щодо заявленого відповідачем зустрічного зобов`язання (тобто відсутня безпірність заявлених відповідачем зустрічних вимог), направлення відповідачем заяви №29/3038 від 27.09.2019 про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог не припиняє обов`язку відповідача повернути позивачу залишок грошових коштів в розмірі 121142, 52 грн., не покритих поставкою електричної енергії.

Посилаючись в апеляційній скарзі на відсутність доказів оскарження позивачем заяви про зарахування зустрічних вимог та відсутність доказів визнання її недійсною, відповідач помилково вважає припиненим своє зобов`язання на підставі статті 601 Цивільного кодексу України, оскільки не враховує при цьому вимог вказаної статті щодо умов зарахування, зокрема, щодо безспірності та однорідності вимог.

Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з обов`язкових умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку (аналогічні висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах від 24.01.2018 по справі № 908/3039/16, від 05.04.2018 по справі № 910/13205/17).

Враховуючи наведене, судом першої інстанції правильно досліджено та встановлено відсутність всіх необхідних умов для здійснення зарахування на підставі ст.601 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим, доводи відповідача правомірно відхилені судом першої інстанції.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 23.06.2020 року у справі №905/209/20 без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення

Рішення господарського суду Донецької області від 23.06.2020 року у справі №905/209/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.09.2020р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя А.М. Білецька

Суддя Н.В. Гребенюк