ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Черкаси справа № 925/773/19

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В., у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за позовом першого заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі

Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36

до відповідачів:

1) комунального підприємства "Кінотеатр "Україна" Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Смілянська, 21

2) приватного підприємства "КОС", м. Черкаси, вул. Смілянська, 21

3) товариства з обмеженою відповідальністю "Перші ВЛТ Технології", м. Київ, вул. Кирилівська (Фрунзе), 154

4) товариства з обмеженою відповідальністю "Лото-Плюс", м. Київ, вул. Верхній Вал, 16

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Гоголя, 251

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець Сосновська Тетяна Вікторівна, АДРЕСА_1

про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути приміщення,

за участю повноважних представників сторін:

прокурор: Бутар В.С. - прокурор відділу - за посадою;

від позивача: Чернявський А.Л. - за довіреністю;

від відповідачів (КОС): Василега А.П. - адвокат - за довіреністю;

решта - участі не брали;

третя особа (Департамент): Родак І.В. - за довіреністю;

решта - участі не брали.

Суть спору:

Перший заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури звернувся в господарський суд Черкаської області в інтересах держави в особі Черкаської міської ради з позовом до відповідачів: комунального підприємства "Кінотеатр "Україна" Черкаської міської ради, приватного підприємства "КОС", товариства з обмеженою відповідальністю "Перші ВЛТ Технології", товариства з обмеженою відповідальністю "Лото-Плюс", третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець Сосновська Тетяна Вікторівна, в якому - після зміни та уточнення вимог (заява від 24.07.2019, том 1 а.с. 152-156) - просить суд:

- визнати недійсним договір оренди №8 від 29.04.2016р., укладений між комунальним підприємством "Кінотеатр "Україна" Черкаської міської ради та приватним підприємством "КОС";

- зобов`язати приватне підприємство "КОС" звільнити нерухоме майно - нежитлове приміщення, розміщене на першому поверсі за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 21, що належить до міської комунальної власності загальною площею 268,1 м2 (літ. 18 - 14,7 м2, літ. 21 - 3,8 м2, літ. 15, 19 - 5 м2, літ. 24 - 52,7 м2, літ. 25 - 6,2 м2, частина приміщення літ. 27 - 53,1 м2, без літери (відкритий майданчик) - 132,6 м2) та повернути його комунальному підприємству "Кінотеатр "Україна" Черкаської міської ради;

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Перші ВЛТ Технології" звільнити нерухоме майно - нежитлове приміщення розміщене на першому поверсі за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 21, що належить до міської комунальної власності загальною площею 80,0 м2 (літ. 23 - 5,2 м2, частина приміщення літ. 27 - 74,8 м2) та повернути його комунальному підприємству "Кінотеатр "Україна" Черкаської міської ради;

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Лото-Плюс" звільнити нерухоме майно - нежитлове приміщення розміщене на першому поверсі за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 21, що належить до міської комунальної власності площею 8,3 м2 (літ. 22) та повернути його комунальному підприємству "Кінотеатр "Україна" Черкаської міської ради;

- стягнути з комунального підприємства "Кінотеатр "Україна" судові витрати в сумі 960,50 грн.;

- стягнути з ПП "КОС" судові витрати в сумі 2881,50 грн.;

- стягнути з ТОВ "Перші ВЛТ Технології" судові витрати 1921 грн.;

- стягнути з ТОВ "Лото-Плюс" судові витрати 1921 грн.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26.06.2019 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02.10.2019 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04.12.2019 провадження у справі було зупинено до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.

09.07.2020 Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури подав до суду клопотання про поновлення провадження у справі, оскільки 26.05.2020 постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №912/2385/18 касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задоволено, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2019 у справі №912/2385/18 скасовано, а справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 14.07.2020 поновлено провадження у даній справі.

В судовому засіданні:

Прокурор вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Заперечує проти застосування строків позовної давності, оскільки дія спірних договірних відносин триває в часі. Письмово спростовані відзиви відповідачів на позов (том 2, а.с. 8-18, том 2, а.с. 28-39, том 2, а.с. 41-46).

Представник позивача вимоги підтримує та заперечує проти застосування строку позовної давності, оскільки нерухоме майно протиправно вибуло з володіння міської ради та має бути повернуто титульному володільцеві - КП «Кінотеатр «Україна».

Представник відповідача (КОС) наполягає на відмові в позові, в тому числі з підстав застосування строку позовної давності. Вказує, що спірне майно комунальної власності постійно використовувалось за договорами оренди з 2005 року. Виконком Черкаської міської ради надавав згоду на перепланування приміщень кінотеатру, опосередковано надаючи згоду на оренду приміщень (том 2 а.с. 69).

Представник третьої особи (Департамент) вимоги прокурора та позивача підтримала. Просить задовольнити вимоги та не застосовувати строк позовної давності до спірних відносин.

Інші учасники не відреагували на ухвали суду, витребувані документи не надали.

За результатами проведення судового засідання судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до приписів ст. 240 ГПК України.

Судом з`ясовано та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

29.04.2016 між комунальним підприємством «Кінотеатр «Україна» Черкаської міської ради та ПП «КОС» було укладено договір оренди об`єкта нерухомого майна №8, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення, що належить до комунальної власності міста на підставі Свідоцтва про власність, загальною площею 356,4 кв.м. Спірне майно перебуває на балансі КП «Кінотеатр «Україна» та знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Смілянська, 21

Згідно з п. 1.3 спірного договору майно передається в оренду для використання під офісні та торгівельні приміщення. Договір укладено на 2 роки 11 місяців та діє з 26.04.2016 по 31.03.2019 - п. 10.1. договору.

На виконання договору між сторонами 26.04.2016 підписано акт приймання-передачі приміщення в оренду.

За погодженням з орендодавцем, орендар ПП «КОС» підписав договір суборенди з ТОВ «Перші ВЛТ-технології» 15.06.2017р. за №15 частини нерухомого майна - площею 199,8 кв.м.

П. 3.6 договору суборенди строк дії договору суборенди встановлено до 14.07.2018. В послідуючому договір суборенди був змінений, змінена площа орендованого майна: 52,2 кв.м. передано в суборенду під офісні приміщення, 147,6 кв.м. передано під пункт продажу лотерейних квитків.

Актом перевірки орендованого майна КП «Кінотеатр «Україна» від 15.05.2019 було встановлено, що приміщення кінотеатру фактично використовує ТОВ «Лотто-Плюс» без будь-яких правових підстав та підтверджуючих документів.

ТОВ «Лотто-Плюс» направило до КП «Кінотеатр «Україна» підтвердження наявності договорів суборенди приміщення:

Між ТОВ «Перші ВЛТ-технології» та ФОП Сосновською Т.В. 15.03.2019 було укладено договір суборенди на 8,3 кв.м. орендованої площі приміщення. Договір погоджено директором ПП «КОС». Доказів погодження суборенди від КП «Кінотеатр «Україна» - немає.

В подальшому між суборендодавцем ФОП Сосновською Т.В. та ТОВ «Лотто-Плюс» укладено похідний договір суборенди від 15.03.2019.

Після закінчення строку договору оренди з ПП «КОС» орендодавець КП «Кінотеатр «Україна» направив орендарю ПП «КОС» листа про повернення майна з оренди - вих. №47 від 16.04.2019. Вимога не виконана, майно титульному володільцеві не повернуто. Орендар вчиняв спроби продовжити орендні відносини, але безуспішно.

Порушення вимог законодавства про оренду комунального майна при укладенні спірного договору стали причиною звернення прокурора та позивача до суду для захисту порушеного права та спонукання відповідачів до повернення майна комунальної власності титульному володільцеві з незаконного користування.

Інших доказів не надано.

Оцінюючи пояснення учасників та докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом про визнання недійсним договору оренди №8 від 29.04.2016р., укладеного між комунальним підприємством "Кінотеатр "Україна" Черкаської міської ради та приватним підприємством "КОС", та зобов`язання відповідачів повернути майно з оренди титульному користувачеві.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Позивач у справі є органом місцевого самоврядування і може діяти лише у спосіб, визначений приписами Закону, і не інакше - ст. 19 Конституції України. У спірних правовідносинах позивач виступає як власник та розпорядник майна комунальної власності. Діяльність регламентована приписами Конституції України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні, «Про оренду державного та комунального майна», ЦК Україні, ГК України, іншими підзаконними нормативними документами.

Відповідачі у справі є суб`єктами господарювання на ринку послуг України, самостійними юридичними особами з присвоєнням коду ЄДРПОУ, внесенням даних в Єдиний державний реєстр юросіб та визнанням видів господарської діяльності.

Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами, за своєю правовою природою договір, укладений сторонами є договором оренди нерухомого майна (приміщення кінотеатру) та регулюється положеннями Глави 58 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених ЗУ «Про оренду державного та комунального майна».

Спірне майно не було повернуто з оренди орендодавцю (КП «Кінотеатр «Україна»), акт приймання майна з оренди не підписувався, комісійно спірне майно не вилучалось у відповідачів, дія договору оренди майна сторонами не продовжена письмово (лист орендодавця том 2 а.с. 117), тому суд вказує на наявність фактично продовжених орендних правовідносин сторін - без їх документального підтвердження.

Стосовно статусу спірного майна:

Приміщення кінотеатру «Україна» є комунальною власністю територіальної громади міста. Майно не вибувало з комунальної власності, стосовно майна немає спору про його відчуження, власність тощо. Органом, що уповноважений на розпорядження майном громади міста, є Черкаська міська рада.

Майно передано виключно в господарське відання комунальному підприємству «Кінотеатр «Україна». Знаходження майна на балансі КП «Кінотеатр «Україна» не породжує для кінотеатру ніяких прав власності на майно громади.

Черкаська міська рада не давала згоди на передачу третім особам нерухомого майна (приміщень) кінотеатру «Україна» в користування, в оренду чи інше оплатне чи безоплатне використання.

Надання виконавчим комітетом Черкаської міської ради дозволу відповідачеві на проведення ремонту приміщення - рішення від 16.11.2006 №1569 (том 2 а.с. 69) не є письмовою згодою власника майна (колективного органу місцевого самоврядування - Черкаської міської ради) на передачу нерухомого майна комунальної власності в користування, оренду, інше оплатне використання третім особам (орендарям тощо), тобто відсутнє волевиявлення власника майна (ЧМР) на розпорядження майном.

Суд вважає, що сторонами договору оренди майна №8 від 29.04.2016 порушено публічний порядок передачі в оренду комунального майна - без згоди власника, без проведення аукціону на оренду майна площею понад 200 кв.м.; такий договір є недійсним - приписи ч. 3, 5 ст. 5 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», та є самостійною підставою для задоволення позовних вимог та відновлення становища, що існувало до порушення.

Стосовно повноважень прокурора на звернення з позовом:

Суд вважає, що прокурор підставно та правомірно звернувся з позовом в господарський суд Черкаської області з метою захисту та відновлення порушеного права та господарського інтересу територіальної громади міста, що підтверджується:

- відмовою Черкаської міської ради ініціювати позов стосовно неналежного використання майна комунальної власності - лист ради на звернення прокурора вих. 11040-01-21 від 31.05.2019 (том 1 а.с. 20, том 2 а.с. 127);

- постанови ВС про право прокурора пред`являти позов в інтересах територіальної громади та органу місцевого самоврядування у справах №910/3486/18, №910/11919/17.

З цих же підстав суд відхилив заяву відповідача (ПП «КОС») про закриття провадження у справі з мотивів неналежного позивача при зверненні з позовом. Суд вважає, що прокурор обгрунтовано звернувся в господарський суд Черкаської області з даним позовом в інтересах громади міста в особі представницького органу - Черкаської міської ради.

Стосовно застосування строків позовної давності:

Відповідачем («КОС», том 3, а.с. 15) подано до суду заяву про застосування строку позовної давності щодо вимог про визнання договору оренди недійсним, оскільки строк позовної давності щодо вимог сплинув 01.11.2016. Просить відмовити прокурору та позивачеві у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд враховує заяву відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про визнання договору недійсним з таких правових підстав.

Відповідно до приписів статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

У частині 1 статті 258 Цивільного кодексу України зазначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

У п. 1 ч. 2 статті 258 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У статті 260 Цивільного кодексу України зазначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1, 5 статті 261 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Одночасно суд враховує, що у триваючих правовідносинах оренди комунального майна без достатніх підстав порушене право територіальної громади на належне використання комунального майна підлягає захисту.

Прокурор та позивач обґрунтовують вимог тим, що про порушення права громади дізнались лише при проведенні інвентаризації майна в 2018 році, тому строк давності не вважають пропущеним та наполягають на задоволенні позову.

Отже, передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України строк позовної давності щодо вимоги позивача про визнання договору оренди недійним не може бути застосований до спірних правовідносин, в тому числі і за відсутності порушеного права заявника ПП «КОС».

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні вимоги відповідача про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин та розглядає спір по суті з метою захисту порушеного права громади міста.

Стосовно підстав визнання договору оренди недійсним.

Підстави визнання недійними договорів, угод, правочинів законодавцем визначені в приписах ст.ст. 203, 215 ЦК України:

Ст. 203 ЦК Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Ст. 215 ЦК Недійсність правочину.

1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд враховує, що вказані законодавцем в ЦК України підстави - розширеному тлумаченню не підлягають.

Прокурор та позивач просять визнати договір оренди майна недійсним з підстав перевищення представником юридичної особи - відповідача (Кінотеатр «Україна») своїх повноважень при укладенні оспорюваного правочину.

Відповідачі наполягають на дійсності договору, оскільки орендна плата приймалась протягом тривалого часу без зауважень і в повному розмірі.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до п.п. 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.13 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов`язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов`язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України).

Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

3.4. Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Таким чином, суд оцінює критично подані відповідачами документи та приймає до уваги зазначені прокурором та позивачем підстави позову, оскільки спірне майно передано у строкове оплатне користування проти волі власника, а волевиявлення сторін договору не є належним, незважаючи що дії сторін спірного договору були направлені на настання певних юридичних наслідків, позивач розумів ризики господарської діяльності і ймовірні обмеження своїх повноважень, а мета даного позову направлена на захист прав власника майна та відновлення його контролю за спірними приміщеннями.

Рішення ради про передачу в оренду комунального майна та порядок передачі майна в оренду:

Порядок передачі майна в оренду визначається Положенням про оренду комунального майна територіальної громади м. Черкаси, що затверджено Рішенням ЧМР №3-1129 від 06.09.2012.

Міська рада не приймала рішень у виді підзаконного нормативного документу чи акту індивідуальної дії про передачу в оренду чи надання дозволу на оренду майна кінотеатру «Україна», що спростовує доводи відповідачів про підставну відкриту триваючу оренду майна комунальної власності.

Рішення стосовно договорів суборенди майна:

Суд вважає, що послідуюче визнання договорів суборенди нерухомого майна (приміщення кінотеатру «Україна») не потрібне, оскільки ці договори є похідними від основного договору оренди майна, який поставлений під сумнів.

За результатами обговорення суд підтверджує належно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права та задовольняє позовні вимоги. Належить визнати недійсним договір оренди №8 від 29.04.2016р., укладений між комунальним підприємством «Кінотеатр «Україна» Черкаської міської ради та приватним підприємством «КОС» з зобов`язанням відповідачів повернути титульному користувачеві орендоване майно комунальної власності - окремі приміщення кінотеатру «Україна».

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили - з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» nо.23465/03 від 08.03.2012р.);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» nо. 4909/04 від 10.02.2010р., рішення «Трофімчук проти України» nо. 4241/03 від 28.10.2010р.);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994р., серія А, N 303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» nо. 4994/04 від 09.09.2011р.).

У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom"), заява N 27238/95, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

У пункті 49 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень зазначається, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак, коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні.

Відповідно до приписів ст.ст. 129-130 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідачів пропорційно задоволених вимог та стягнути їх на користь прокуратури Черкаської області.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним на майбутнє - з моменту набрання судовим рішенням законної сили - договір оренди №8 від 29.04.2016, що укладений між комунальним підприємством "Кінотеатр "Україна" Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Смілянська, 21, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

та приватним підприємством "КОС", м. Черкаси, вул. Смілянська, 21, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий.

Зобов`язати приватне підприємство "КОС" м. Черкаси, вул. Смілянська, 21, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

звільнити нерухоме майно - нежитлове приміщення, розміщене на першому поверсі за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 21, що належить до міської комунальної власності, загальною площею 268,1 м2 (літ. 18 - 14,7 м2, літ. 21 - 3,8 м2, літ. 15, 19 - 5 м2, літ. 24 - 52,7 м2, літ. 25 - 6,2 м2, частина приміщення літ. 27 - 53,1 м2, без літери (відкритий майданчик) - 132,6 м2)

та повернути його комунальному підприємству "Кінотеатр "Україна" Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Смілянська, 21, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий.

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Перші ВЛТ Технології" м. Київ, вул. Кирилівська (Фрунзе), 154, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

звільнити нерухоме майно - нежитлове приміщення розміщене на першому поверсі за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 21, що належить до міської комунальної власності загальною площею 80,0 м2 (літ. 23 - 5,2 м2, частина приміщення літ. 27 - 74,8 м2) та повернути його комунальному підприємству "Кінотеатр "Україна" Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Смілянська, 21, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий.

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Лото-Плюс" м. Київ, вул. Верхній Вал, 16, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

звільнити нерухоме майно - нежитлове приміщення розміщене на першому поверсі за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 21, що належить до міської комунальної власності площею 8,3 м2 (літ. 22) та повернути його комунальному підприємству "Кінотеатр "Україна" Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Смілянська, 21, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий.

Стягнути з комунального підприємства "Кінотеатр "Україна" м. Черкаси, вул. Смілянська, 21, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь прокуратури Черкаської області, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 286, , номер рахунку в банку невідомий

судові витрати в сумі 960,50 грн.

Стягнути з ПП "КОС" м. Черкаси, вул. Смілянська, 21, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь прокуратури Черкаської області, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 286, , номер рахунку в банку невідомий

судові витрати в сумі 2881,50 грн.

Стягнути з ТОВ "Перші ВЛТ Технології" м. Київ, вул. Кирилівська (Фрунзе), 154, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь прокуратури Черкаської області, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 286, , номер рахунку в банку невідомий

судові витрати 1921 грн.

Стягнути з ТОВ "Лото-Плюс" м. Київ, вул. Верхній Вал, 16, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь прокуратури Черкаської області, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 286, , номер рахунку в банку невідомий

судові витрати 1921 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення чи через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 11.09.2020.

Суддя Г.М. Скиба