ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2020 р. Справа№ 910/10501/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

За участі секретаря судового засідання Нікітенко А.В.

представників сторін: згідно з протоколом судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 28.07.2020

у справі № 910/10501/20 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

про стягнення 870 000 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі - відповідачі) про стягнення 870 000 000,00 грн. шкоди.

В обґрунтування позову Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначив, що відповідачі, у розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Господарського кодексу України, є пов`язаними з ПАТ «Банк Михайлівський» (ліквідатором якого є позивач) особами, які, на думку позивача, вчинили протиправні дії/прийняли ряд рішень, які спричинили завдання збитків банку та його кредиторам.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 у справі №910/10501/20 у відкритті провадження у справі відмовлено. Позовні матеріали повернуто позивачеві.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства і тому позивач повинен звертатись до суду загальної юрисдикції за місцезнаходженням відповідачів, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із чим місцевий господарський суд у відкритті провадження у справі відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаною ухвалою, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 у справі №910/10501/20, та передати справу до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при винесенні оскаржуваної ухвали було грубо порушено норми матеріального та процесуального права, судом проігноровано висновки Великої Палати Верховного Суду в частині визначення підвідомчості справ за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до пов`язаних осіб неплатоспроможного банку та невірно застосовано норми матеріального права на стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2020 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2020 поновлено Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 у справі № 910/10501/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 у справі №910/10501/20, призначено справу до розгляду на 15.09.2020.

Позиції учасників справи

Представники Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримали доводи, викладені в своїй апеляційній скарзі, просили апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 у справі №910/10501/20, та передати справу до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження.

Інші учасники справи у судове засідання не прибули, свої позиції щодо змісту і вимог апеляційної скарги не висловили, відзиви на апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду у встановлений судом строк не надали.

Обставини справи, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Розглянувши матеріали позовної заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства і підлягає відмові у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції (ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»)

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності мають право звертатися до господарського суду лише у справах про банкрутство у випадках передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та з корпоративних відносин.

У своїй позовній заяві позивач посилається на статтю 89 Господарського кодексу України, в якій передбачена відповідальність посадових осіб за завдання збитків господарському товариству, а також випадки відшкодування вказаних збитків.

Дослідивши зміст та матеріали позовної заяви, місцевий господарський суд дійшов висновку, що банк не є господарським товариством в розумінні статті 89 Господарського кодексу України, а тому позов до працівників банку - фізичних осіб - не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Проте, колегія суддів не погоджується з наведеними висновками місцевого господарського суду з наступних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку звертається до пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку. Фонд або уповноважена особа Фонду також має право заявити вимоги до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів.

Перелік пов`язаних з банком осіб, до яких Фонд може звернутися з позовом про відшкодування шкоди визначений у статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно з якою до таких осіб віднесені: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України (частина перша статті 48 Закону № 4452-VI).

Відповідно до положень частини першої статті 52 Закону № 4452-VI кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, з часу початку процедури ліквідації банку його майном управляє та розпоряджається у межах, передбачених Законом № 4452-VI, Фонд (якщо такі повноваження не делеговані уповноваженій особі), який фактично реалізує права власника щодо управління відповідною юридичною особою, зокрема і в частині її майна.

У справі, яка розглядається Фонд звернувся з позовом про відшкодування шкоди, завданої ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 6 Закону України «Про банки і банківську діяльність» законодавство про акціонерні товариства застосовується до банків з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі суперечності норм цього Закону нормам інших законодавчих актів (включаючи кодекси) норми цього Закону мають перевагу.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 2 Закону України «Про акціонерні товариства» посадові особи органів акціонерного товариства - фізичні особи - голова та члени наглядової ради, виконавчого органу, ревізійної комісії, ревізор акціонерного товариства, а також голова та члени іншого органу товариства, якщо утворення такого органу передбачено статутом товариства.

Із позовної заяви, копія якої містить у матеріалах справи, вбачається, що позов поданий до пов`язаних з діяльністю ПАТ «Банк Михайлівський» посадових осіб, а саме: контролера Банку/власника істотної участі у банку; голови правління; заступника голови правління, в.о. голови правління, голови кредитного комітету.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах (пункт 12 частини першої статті 20 ГПК України).

Отже, правом на звернення з позовом за правилами вказаної статті Господарського процесуального кодексу України наділені, зокрема, власники юридичної особи.

Колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані, зокрема, у постановах: від 19 червня 2018 року у справі №757/75149/17-ц; від 31 жовтня 2018 року у справі № 757/75148/17-ц, за якими, оскільки Фонд на час ліквідації банку здійснює управління та розпорядження його майном, що за своєю суттю властиво для власника юридичної особи, спір між Фондом і посадовими особами банку про відшкодування заподіяної третій особі шкоди має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Крім того, предметом перевірки у цій справі є акти (рішення) органів управління банку та їх посадових і службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, а також господарські операції банку, що відповідає завданню господарського судочинства.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 757/75153/17-ц.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для її скасування та передачі справи на розгляд до місцевого господарського суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За змістом п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду, з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки справа підлягає передачі на розгляд до місцевого господарського суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, розподіл судових витрат здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2020 у справі №910/10501/20 скасувати.

2. Матеріали справи № 910/10501/20 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 25.09.2020

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк