25.09.2020Справа № 910/9138/20
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета-Логістик»
про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу
у справі № 910/9138/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета-Логістик»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Резерв»
про стягнення 220 838,37 грн
Суддя Удалова О.Г.
без виклику представників сторін
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/9138/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета-Логістик» (далі - ТОВ «Мета-Логістик», позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Резерв» (далі - ТОВ «Прод-Резерв», відповідач) про стягнення 220 838,37 грн.
Розгляд вищевказаної справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 позов ТОВ «Мета-Логістик» задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «Прод-Резерв» борг у розмірі 220 838,37 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 312,58 грн.

11.09.2020 до суду надійшла направлена позивачем поштою заява, в якій сторона просила ухвалити додаткове рішення щодо розподілу понесених нею судових витрат на професійну правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/9138/19, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Судом встановлено, що останнім днем строку на подання позивачем додаткових доказів на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу є 07.09.2020, оскільки рішення було прийнято судом 01.09.2020, а п`ятий день вказаного строку припадає на вихідний день 06.09.2020, тому на підставі ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України в даному випадку останній день строку переноситься на перший за ним робочий день, тобто на 07.09.2020. При цьому до матеріалів позовної заяви позивачем був долучений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому позивач вказав, що очікує понести витрати на правову допомогу в розмірі 16 000,00 грн.

В обґрунтування поданої ним заяви про відшкодування судових витрат на оплату послуг адвоката позивач надав наступні докази:

- копію договору про надання правової допомоги № 22/06/20 від 22.06.2020, укладеного з адвокатом Луців О.М. (далі - договір про надання правової допомоги);

- копію додатку № 1 до договору про надання правової допомоги «Розмір та порядок сплати гонорару адвоката»;

- копію ордеру на надання правової допомоги серії ЛВ № 058497 від 22.06.2020;

- копію акту приймання-передачі наданих юридичних послуг № 01 від 03.09.2020 на суму 8 000,00 грн;

- копію рахунку № 0309-20/01 від 03.09.2020 на суму 8 000,00 грн;

- копію платіжного доручення № 3018 від 07.09.2020 на суму 8 000,00 грн.

Судом встановлено, що представник позивача Луців О.М. є адвокатом та здійснює адвокатську діяльність на підставі відповідного свідоцтва серії ЛВ № 000385 від 19.05.2016, копія якого долучена до матеріалів справи. Вказані відомості розміщені також у Єдиному реєстрі адвокатів України.

За умовами п. 1.1 договору про надання правової допомоги адвокат зобов`язувався надати позивачу, як клієнту, правову допомогу, визначену цим договором, а клієнт зобов`язувався сплатити адвокату гонорар та відшкодувати понесені фактичні витрати, якщо це передбачено договором, а також здійснювати повне сприяння адвокату у виконання покладених на нього обов`язків.

Положеннями п. 5.1 договору про надання правової допомоги на клієнта покладений обов`язок оплачувати гонорар відповідно до виставлених рахунків протягом 5 банківських днів після їх отримання.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

На підтвердження надання адвокатом послуг з правової допомоги у господарській справі № 910/9138/20 та прийняття клієнтом таких послуг сторони склали акт приймання-передачі наданих юридичних послуг № 01 від 03.09.2020. З вказаного акту вбачається, що адвокат надав позивачу послуги зі складення позовної заяви та її подання разом з доданими до неї документами до Господарського суму міста Києва вартістю 8 000,00 грн.

Судом встановлено, що позивач оплатив надані йому правові послуги в повному обсязі, на підтвердження чого подав платіжне доручення № 3018 від 07.09.2020 на суму 8 000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач надав належні та допустимі докази на доведення понесених ним витрат та професійну допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи № 910/9138/20. Тому з огляду на повне задоволення позову та зважаючи на приписи ст. 129 ГПК України щодо порядку розподілу судових витрат між сторонами, відшкодуванню за рахунок відповідача підлягають судові витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 130, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета-Логістик»» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Резерв» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 21-Б, н/п 34, ідентифікаційний код 39438374) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета-Логістик» (79040, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 367А, ідентифікаційний код 35775486) витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 8 000,00 грн (вісім тисяч грн 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано 25.09.2020.

Суддя О.Г. Удалова