РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2020Справа № 910/3395/20

За позовом Публічного акціонерного товариства "Одеський припортовий завод";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний еквівалент";

про стягнення 108 894 535,98 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Святюк С. П.,адвокат, ордер серії АІ № 1048595 від 10.08.2020;

Від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство "Одеський припортовий завод" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний еквівалент" про стягнення 108 894 535,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем було порушено умови договору на переробку давальницької сировини № 20/СН-2 від 18.01.2019, у зв`язку з чим Публічне акціонерне товариство "Одеський припортовий завод" просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний еквівалент" 97 819 428, 91 грн штрафу, 10 233 959,70 грн пені та 841 147,37 грн трьох відсотків річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 року відкрито провадження у справі № 910/3395/20 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 31.03.2020 року.

Підготовче судове засідання, призначене на 31.03.2020, не відбулося у зв`язку з необхідністю попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 9/рс-186/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2020 підготовче засідання призначено на 16.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 відкладено підготовче засідання у справі № 910/3395/20 до 30.06.2020 р.

У судовому засіданні 30.06.2020 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 11.08.2020 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/3395/20 до судового розгляду по суті на 20.08.2020.

У судовому засіданні 20.08.2020 оголошено перерву в слуханні справи по суті до 03.09.2020 р.

Представник позивача в судовому засіданні 03.09.2020 р. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 03.09.2020 своїх повноважних представників не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення представнику відповідача 31.08.2020. Будь яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходили.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представників відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

18.01.2019 р. між ТОВ "Енергетичний еквівалент" (замовник) та ПАТ "ОПЗ" (виконавець) укладено договір №20СН-2 на переробку давальницької сировини, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати відповідно до умов цього договору роботи з переробки давальницької сировини на готову продукцію і відвантаження готової продукції на автомобільний, залізничний або морський транспорт замовника, а замовник зобов`язується прийняти готову продукцію й оплатити роботи з переробки давальницької сировини і відвантаження готової продукції, та додаткові послуги, надані виконавцем згідно договору.

Розділом 3 договору закріплено, що плановий обсяг давальницької сировини, який замовник передає виконавцю, становить до 240 млн. куб. м. природного газу. Всі витрати, пов`язані з транспортуванням і розподілом природного газу по магістральних і розподільчих газопроводах згідно тарифів, встановлених НКРЕКП, несе виконавець. Замовник повністю компенсує виконавцю всі витрати, пов`язані з транспортуванням природного газу, на умовах передплати 80% запланованих витрат не пізніше 20 числа місяця, що передує місяцю поставки, 15% запланованих витрат не пізніше 15 числа місяця поставки, кінцевий розрахунок за компенсацією витрат проводиться до 7 числа місяця після місяця поставки на підставі актів між виконавцем та ПАТ "Одесагаз" і АТ "Укртрансгаз". Інші умови, з урахуванням вказаного, визначаються сторонами у відповідній окремій додатковій угоді. Замовник може самостійно оплачувати вартість послуг транспортування і розподілу природного газу по магістральних і розподільчих газопроводах згідно тарифів, встановлених НКРЕКП, за умови укладання додаткових угод до цього договору на кожен місяць поставки. Плановий обсяг давальницької сировини, який замовник передає виконавцю у місяці поставки, та виробленої з неї у місяці поставки готової продукції визначається додатковими угодами до цього договору, які підписуються сторонами до початку місяця поставки (до 15-го числа місяця, що передує місяцю поставки, за винятком першого місяця). Замовник щомісячно до початку місяця постачання природного газу повинен забезпечувати подання номінації та проведення лімітів по балансу ПАТ Укртрансгаз в обсязі, зазначеному в додаткових угодах. Замовник зобов`язаний забезпечити рівномірну середньодобову поставку давальницької сировини в пункт поставки. Якість давальницької сировини, умови її поставки, передачі та приймання викладені в додатку №1 до цього договору. За розрахункову одиницю давальницької сировини приймається одна тисяча кубічних метрів природного газу (тис. куб. м), приведена до стандартних умов (Т-20 град. С. Р = 101,325 Кпа / 760 мм рт.ст). Давальницька сировина постачається на умовах, що визначаються додатковими угодами до договору. Виконавець несе повну матеріальну відповідальність за збереження давальницької сировини в місці здійснення переробки, дотримання технології її переробки відповідно до технологічної схеми переробки, що наведена в додатку №23 до цього договору. Замовник гарантує, що газ, який поставляється виконавцю, є власністю замовника, не обтяжений претензіями або вимогами третіх осіб, якщо інше окремо не визначено додатковою угодою до договору в конкретний місяць поставки. Замовник та виконавець повинні мати діючі договори з оператором ГТС - АТ "Укртрансгаз" на транспортування газу магістральними трубопроводами по території України, а виконавець додатково повинен мати діючий договір з оператором ГРМ - ПАТ "Одесагаз" на розподіл природного газу (його транспортування розподільними газопроводами до комерційного вузла/вузлів обліку газу виконавця).

Пунктом 4.1 договору встановлено, що результатом виконаних робіт і наданих послуг є готова продукція, вироблена виключно на виробничих потужностях виконавця, завантажена на транспортний засіб замовника і прийнята замовником. Право власності на готову продукцію належить замовнику, якщо інше окремо не визначено додатковою угодою до договору в конкретний місяць поставки давальницької сировини.

Відповідно до п. 4.6 договору, виготовлена виконавцем готова продукція зберігається на складі виконавця та відвантажується замовнику згідно умов, викладених в додатках №2, №6 до цього договору. При цьому, перший місяць зберігання готової продукції на складі виконавця не підлягає окремій тарифікації з боку виконавця.

За пунктом 5.6 договору оплата вартості робіт за цим договором проводиться замовником в національній валюті України - гривні прямим банківським переказом на рахунок виконавця, відповідно до виставленого рахунку на умовах часткової передоплати (за винятком першого місяця): 30% вартості робіт - до 23 числа місяця попереднього місяцю виконання робіт, 30% - до 10 числа місяця виконання робіт, 30% - до 18 числа місяця виконання робіт остаточний розрахунок - на протязі 3-х банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт за відповідний місяць.

Усі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають із цього договору або у зв`язку з ним, зокрема, щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню відповідно до діючого законодавства України за місцем знаходження відповідача (п.8.1 договору).

Судом встановлено, що у додатках до договору №20/СН-2 від 18.01.2019, які є невід`ємною частиною до договору, закріплено кількість і якість давальницької сировини (природного газу), поставка давальницької сировини (природного газу), кількість і якість готової продукції, технологічна схема переробки давальницької сировини (природного газу) в готову продукцію - рідкий аміак/карбамід на ПАТ "ОПЗ", вартість робіт з переробки давальницької сировини, порядок зміни вартості робіт з переробки давальницької сировини та надання послуг з відвантаження продукції, норми споживання сировини і матеріалів для виробництва 1 тони готової продукції, умови відвантаження аміаку морським транспортом, умови відвантаження карбаміду морським транспортом, умови відвантаження аміаку автомобільним транспортом, умови відвантаження карбаміду автомобільним транспортом, умови відвантаження карбаміду залізничним транспортом, додаткові умови, умови відвантаження аміаку залізничним транспортом, зразок щомісячної додаткової угоди з розрахунку вартості давальницької сировини в готову продукцію протягом місяця.

За п.п. 9.1-9.4 договору останній набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.05.2019 (включно), а в частині взаєморозрахунків - до повного їх завершення. Договір може бути пролонгований за взаємною згодою сторін на кожен наступний період шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди. Цей договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін або при прийнятті урядових документів, що унеможливлюють виконання цього договору. Всі зміни та доповнення до цього договору оформляються додатковими угодами, які є невід`ємною частиною цього договору.

Cудом встановлено, що постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 року у справі № 916/1395/19, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 01.07.2020 р., внесено зміни до договору на переробку давальницької сировини №20/СН-2 від 18.01.2019 року та викладено пункт 9.1. зазначеної угоди у наступній редакції: Цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє протягом 4 місяців з моменту набрання чинності рішення суду про внесення змін до цього пункту договору, а в частині взаєморозрахунків до їх повного завершення.

Матеріали справи свідчать, що до договору на переробку давальницької сировини №20/СН-2 від 18.01.2019р. було укладено додаткові угоди, а саме:

Додаткова угода № 1 від 18.01.2019 року, яка встановлює кількість Давальницької сировини, що планується до постачання в лютому 2019 року до 45 000 тис. куб.м.;

Додаткова угода № 2 від 15.02.2019 року, яка встановлює кількість Давальницької сировини, що планується до постачання в березні 2019 року до 61 150 тис. куб.м.;

Додаткова угода № 3/2 від 10.04.2019 року, яка встановлює кількість Давальницької сировини, що планується до постачання в квітні 2019 року до 20 380 тис. куб.м.;

Додаткова угода № 4 від 24.04.2019 року, яка встановлює кількість Давальницької сировини, що планується до постачання в травні 2019 року до 49 964 тис. куб.м.

Так, пунктом 6.1. Договору встановлено, що у разі порушення передбачених цим Договором грошових зобов`язань замовник (за умови наявності його вини) оплачує Виконавцю пеню у розмірі 0,1% від суми не виконаного або неналежного виконаного зобов`язання за кожен календарний день прострочки. За невиконання грошових зобов`язань строком понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до пункту 6.5. якщо протягом місяця Поставки, Замовник не передає повністю або частково давальницьку сировину замовник сплачує виконавцю штраф 5% від вартості послуг з переробки Давальницької сировини та 5% від заставної вартості Давальницької сировини, зазначеної у Додатковій угоді на відповідний місяць.

Відповідачем не було поставлено позивачу давальницької сировини за додатковими угодами № 1 від 18.01.2019 року, № 2 від 15.02.2019 року, № 3/2 від 10.04.2019 року, № 4 від 24.04.2019 року, що також не заперечується відповідачем.

Позивачем на підставі пункту 6.5. договору було здійснено нарахування штрафу від заставної вартості непоставленої у лютому, березні, квітні, травні 2019 року давальницької сировини (пункт 7 додаткових угод №1, 2, 3/2, 4) в загальній сумі 80 589 402,50 гри., а також нарахування штрафу від вартості послуг з переробки давальницької сировини (пункт 5 додаткових угод №1, 2, 3/2, 4) в загальній сумі 17 173 523,68 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було виставлено відповідачу 21.01.2019 року рахунок-фактуру № 2 на суму 27 352 910 грн.

За даним рахунком відповідачем було здійснено 5 платежів, а саме:

- 31.01.2019 року - 2 000 000 грн.;

- 06.02.2019 року - 2 000 000 грн.;

- 07.02.2019 року - 1 000 000 грн.;

- 08.02.2019 року - 5 000 000 грн.;

- 08.02.2019 року - 5 000 000 грн.

Позивачем 21.01.2019 року виставлено Рахунок-фактуру № 3 на суму 33 762 816 грн.

13.02.2019 року виставлено рахунок-фактуру № 4 від на суму 16 204 496,40 грн., що є еквівалентом 600 000 доларів США по курсу НБУ на 13.02.2019 року - 27,007494 грн. за 1 долар США.

Відповідач згідно рахунку-фактури № 4 від 13.02.2019 року здійснив 4 платежі на загальну суму 6 800 000 грн., а саме:

- 14.02.2019 року - 1 000 000 грн.;

- 14.02.2019 року- 4 000 000 грн.;

- 15.02.2019 року - 1 000 000 грн.;

- 06.03.2019 року- 800 000 грн.

Позивачем 23.03.2019 року виставлено Рахунок-фактуру № 5 на суму 34 412 236 грн.

20.03.2019 позивачем виставлено Рахунок-фактуру № 6 на суму 41 626 738, 56 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач у своєму письмовому відзиві на позовну заяву вказував, що у діях Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичний еквівалент» щодо невиконання Договору на переробку давальницької сировини № 20/СН-2 від 18.01.2019 р. відсутня вина, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетичний еквівалент» не може бути притягнуто до господарсько-правової відповідальності у вигляді штрафу. Відповідач, посилаючись на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 у справі № 916/1395/19 вказував, що причиною невиконання умов Договору № 20/СН-2 від 18.01.2019 р. є протиправна поведінка AT «Укртрансгаз», зокрема, в частині неузгодження поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетичний еквівалент» номінацій на транспортування природнього газу,

Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення (частина 2 статті 631 ЦК України).

Первина редакція пункту 9.1. Договору містить наступне:

«Цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 травня 2019 року (включно), а в частині взаєморозрахунків - до повного завершення»

Аналіз постанов Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 року та Касаційного господарського суду від 01.07.2020 року у справі № 916/1395/19 вказує на те, що судом не було змінено дату початку дії договору, а саме 18.09.2020, а лише продовжено його дію на строк у 4 місяці від дати ухвалення постанови суду апеляційної інстанції, фактично відбулася так звана пролонгація.

Суд відзначає, що зміни (подовження) строку дії Договору не можуть впливати на обсяг цивільної відповідальності, водночас предметом розгляду справи № 916/1395/19 було саме зміна (продовження) строку дії Договору на переробку давальницької сировини № 20/СН-2, а не звільнення відповідача від відповідальності за порушення договору.

Між між АТ "Укртрансгаз" (оператор) та ТОВ "Енергетичний еквівалент" (замовник) 29.01.2019р. було укладено договір транспортування природного газу №, відповідно до умов якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Договір на переробку давальницької сировини № 20/СН-2 укладено між Відповідачем та Позивачем 18.01.2019 року, тобто за 11 днів до того, як відповідач мав реальну можливість здійснити поставку давальницької сировини Позивачу.

Відповідно до пункту 5.6. Договору відповідач має здійснити авансовий платіж відповідно до виставленого рахунку на умовах часткової оплати у розмірі 30% вартості робіт до 23 числа місяця попереднього місяцю виконання робіт.

Договір було укладено 18.01.2019 року, додатковою угодою від 18.01.2019 було погоджено вартість робіт за лютий місяць, тобто у відповідача вже виник обов`язок здійснити авансову оплату Позивачу за роботи у лютому 2019 року - до 23.01.2019 року.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 2 статті 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько- правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося немооісливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Законодавець чітко встановив, що встановлення факту відсутності вини сторони договору (ТОВ «Енергетичний Еквівалент») не може звільнити її від відповідальності за порушення договірних відносин, якщо таке порушення сталося внаслідок дій або бездіяльності третьої особи, тобто контрагента Сторони договору (AT «Укртрансгаз»).

Відповідач був зобов`язаний надати Позивачу давальницьку сировину у строк та об`єми, що визначалися додатковими угодами № 1 від 18.01.2019 року, № 2 від 15.02.2019 року, № 3/2 від 10.04.2019 року, № 4 від 24.04.2019 року.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 2, 3, 7, статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як вже зазначалося вище, пунктом 6.1. договору сторони встановили, що у разі порушення передбачених цим Договором грошових зобов`язань замовник (за умови наявності його вини) оплачує Виконавцю пеню у розмірі 0,1% від суми не виконаного або неналежного виконаного зобов`язання за кожен календарний день прострочки. За невиконання грошових зобов`язань строком понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до пункту 6.6. Договору, усі штрафи та прострочені платежі, які передбачені даним Договором, підлягають сплаті Замовником не пізніше 3 (трьох) банківських днів після дати виставлення рахунку та письмової вимоги.

Згідно з пунктом 6.10 договору неустойка (штрафи, пені) підлягають стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11).

Перевіривши розрахунок штрафних санкцій позивача суд встановив, що позовні вимоги відповідають вимогам чинного законодавства, розрахунок штрафу, пені та 3% річних у заявленому розмірі здійснений позивачем належним чином, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача 97 819 428 грн. 91 коп. штрафу, 10 233 959 грн. 70 коп. пені та 841 147 грн. 37 коп. 3% річних підлягають задоволенню.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Cтягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний еквівалент" (01023, м. Київ, площа Спортивна, буд. 1-А, ідентифікаційний код юридичної особи 40651177) на користь Публічного акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Заводська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 00206539) 97 819 428 (дев`яносто сім мільйонів вісімсот дев`ятнадцять тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 91 коп. штрафу, 10 233 959 (десять мільйонів двісті тридцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн. 70 коп. пені, 841 147 (вісімсот сорок одну тисячу сто сорок сім) грн. 37 коп. 3% річних та судовий збір у розмірі 735 700 (сімсот тридцять п`ять тисяч сімсот) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.09.2020 р.

Суддя О.В. Мандриченко