ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2020 р. Справа№ 920/140/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

при секретарі Островерха В.Л.

За участю представників: не викликались

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Сумської області від 04.06.2020 (повний текст складено 09.06.2020)

у справі № 920/140/20 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Ромникомунтепло» Роменської міської ради»

про стягнення 5952,21грн.

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Ромникомунтепло» Роменської міської ради» боргу на загальну суму 5952,22грн, з яких: пеня на суму 5402,29грн., 3% річних на суму 549,92грн.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 04.06.2020 (повний текст складено 09.06.2020) у справі №920/140/20 позов задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради», (42200, вул. Коржівська, 90, м. Ромни, Роменський район, Сумська область, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 20077720) пеню в сумі 2 701 грн 15 коп., 3% річних у сумі 549 грн 92 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Сумської області від 04.06.2020 у справі №920/140/20, рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 2701,14грн., прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради» щодо стягнення пені в розмірі 2701,4грн. задовольнити.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у справі №920/140/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2020 поновлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 04.06.2020 по справі № 920/140/20, відкрито апеляційне провадження у справі №920/140/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 04.06.2020 по справі № 920/140/20, зупинено дію рішення Господарського суду Сумської області від 04.06.2020 у справі №920/140/20.

10.08.2020 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив від Комунального підприємства «Ромникомуненерго» Роменської міської ради», в якому просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 04.06.2020 у справі №920/140/20 без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення Господарського суду Сумської області від 04.06.2020 у справі №920/140/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 2701,15грн., прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема, ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, ст.ст. 549-552, 599 Цивільного кодексу України, та процесуального права, зокрема ст.ст. 236, 238, 239 Господарського процесуального кодексу України, без дослідження всіх істотних обставин справи.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначає про те, що при зменшенні пені судом повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; суд повинен оцінювати співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій з розміром збитків, заявлених до стягнення.

Розглянувши наявні матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 2701,14грн. у зв`язку з її зменшенням на 50%, а відтак, враховуючи, що судове рішення у даній справі в частині задоволених позовних вимог про стягнення 3% річних на суму 549,92грн. та пені на суму 2701,15 грн. не оскаржується позивачем, згідно з ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

Щодо доводів та вимог апеляційної скарги в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені на суму 2701,15грн. у зв`язку з її зменшенням на 50%, що переглядається судом апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

15.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (назва якого змінена на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") (Постачальник) та Комунальним підприємством «Ромникомунтепло» Роменської міської ради» (Споживач) укладено договір №6093/1718-КП-29 постачання природного газу (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору Постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно п. 1.2 договору газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що АТ «НАК «Нафтогаз України» передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 природний газ орієнтовним обсягом до 465 тис.куб.м.

Додатковою угодою №1 від 11.04.2018 до договору постачання природного газу від 15.09.2017 №6093/1718-КП-29 пункт 2.1 розділу 2 «Кількість та фізико-хімічні показники природного газу» додано абзацом, за яким постачальник передає споживачу з 01.04.2018 по 31.05.2018 природний газ орієнтовним обсягом до 40 тис.куб.м.

Як визначено п. 5.2 договору, ціна за 1000куб.м становить 7907,20грн., крім того податок на додану вартість - 20%. Усього до сплати разом з ПДВ - 9488,64грн.

Відповідно до п. 5.4 договору, загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

У пункті 6.1 Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивачем передано за умовами договору у власність відповідача природний газ на загальну суму 2794157,78грн. за актами приймання - передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 169201,43грн., 30.11.2017 на суму 383179,75грн., 31.12.2017 на суму 432406,81грн., 31.01.2018 на суму 585847,61грн., 28.02.2018 на суму 559507,15грн., 31.03.2018 на суму 597110,63грн., 31.04.2018 на суму 66904,40грн.

11.04.2018 між сторонами договору укладено додаткову угоду №1, якою не лише додано п. 2.1 розділу 2 "Кількість та фізико-хімічні показники природнього газу" абзацом про передачу постачальником споживачу у період з 01 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року включно природного газу обсягом 40 тис. куб. м., а також викладено розділ 12 «Строк дії договору» у наступній редакції: «12.1 Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року по 31 травня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.»

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем здійснено остаточний розрахунок по договору від 15.09.2017 № 6093/1718-КП-29 за зобов`язаннями у жовтні 2017 - 27.12.2017; у листопаді 2017 - 01.02.2018; у грудні 2017 - 31.01.2018; у січні 2018 - 28.02.2018; у лютому 2018 - 30.03.2018; у березні 2018 - 30.05.2018; у квітні 2018 - 31.05.2018.

Заборгованість за договором від 15.09.2017 № 6093/1718-КП-29 повністю погашена відповідачем 31.05.2018.

02.03.2020 від Комунального підприємства "Ромникомунтепло" Роменської міської ради» до суду надійшов відзив від 26.02.2020 № 113, в якому відповідач зазначає, що станом на момент подачі позову у нього відсутня заборгованість перед позивачем, в частині нарахування та стягнення пені просить суд зменшити її на 90 %.

У даному відзиві відповідач зазначає, що ним отримано від позивача у період з 01.10.2017 по 30.04.2018 природний газ на загальну суму 2794157,78грн., що підтверджується доданими до позовної заяви копіями актів прийому-передачі природного газу. Основна заборгованість за спожитий природний газ на момент подання позову відсутня. Проти стягнення пені у заявленій сумі відповідач заперечує, посилаючись на збитковий фінансовий стан, а застосування таких фінансових санкцій, призведе до затримки у виплаті заробітної плати працівникам, виникнення заборгованості у сплаті податків до бюджету, затримки розрахунків з контрагентами та до інших негативних наслідків. До виняткових обставин, які мають істотне значення відповідач відносить те, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом ступінь виконання відповідачем зобов`язання становить 100 %; відсутність об`єктивної вини відповідача та наявна неспроможність споживачів, які фінансуються з державного та місцевого бюджетів своєчасно розрахуватись за послуги з теплопостачання, які надавав відповідач; відповідач, враховуючи недостатність коштів, що надходять на його рахунки зі спеціальним режимом використання, дбаючи про інтереси позивача, здійснював оплату послуг за постачання газу самостійно власними коштами.

Також, відповідачем зазначено, що у період дії договору 2017-2018 та станом на момент розгляду даної справи судом Комунальне підприємство "Ромникомунтепло" Роменської міської ради» перебуває у тяжкому фінансовому стані, що підтверджується доданим відповідачем до відзиву Балансом (Звіт про фінансовий результат, Форма № 1) за 2019 рік, з квитанцією про реєстрацію документа у Державній податковій службі України та Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід. Форма № 2) за 2019 рік, з яких вбачається, що чистий фінансовий результат підприємства за 2019 рік склав 1675,3 тис. грн. збитку.

Відповідно до п. 8.1. договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Пунктом 8.2. договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахована від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У зв`язку з порушенням відповідачем п.6.1. договору позивачем нараховано до стягнення відповідачу:

- за зобов`язаннями жовтня 2017 - 2789,49грн. пені та 309,94грн. - 3 % річних;

- за зобов`язаннями листопада 2017 - 434,12грн. пені та 44,91 грн. - 3 % річних та 1117,99грн. інфляційних втрат;

- за зобов`язаннями грудня 2017 - 448,96 грн. пені, 42,09грн. - 3 % річних;

- за зобов`язаннями січня 2018 - 65,35 грн. пені, 06,13грн. - 3 % річних;

- за зобов`язаннями лютого 2018 - 224,14 грн. пені, 19,78грн. - 3 % річних;

- за зобов`язаннями березня 2018 - 1132,13грн. пені, 99,89грн. - 3 відсотка річних;

- за зобов`язаннями квітня 2018 - 308,10грн. пені, 27,19 грн. - 3 % річних.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказав на несвоєчасне здійснення відповідачем оплати за поставлений позивачем природний газ, тому позивачем заявлено до стягнення 5 952,22грн., з яких пеня в сумі - 5402,29грн., 3 % річних в сумі 549,92грн.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ч.1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

За умовами п. 6.1 договору встановлено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.1. договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Пунктом 8.2. договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахована від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У відповідності до п.8.2. договору за прострочення відповідачем оплати за природний газ позивачем нарахована пеня в загальній сумі 5402,29грн. виходячи з суми заборгованості помісячно за актами жовтня 2017-квітня 2018.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами статті 233 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 233 Господарського кодексу України надано суду можливість пом`якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов`язання. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто по суті, направлений на реалізацію вимог частини другої статті 13 Цивільного кодексу України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утриматися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Згідно із частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Пославшись на ч.2 ст. 193, ст.ст. 216-218, ч.6 ст. 231, ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, ст. 549, п.3 ч.1 ст.611, ст. 629 Цивільного кодексу України, місцевий господарський суд зазначив про правильність здійсненого позивачем розрахунку пені, визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення пені.

Водночас, врахував приписи ст.233 Господарського кодексу України, ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, правову позицію Верховного Суду стосовно зменшення розміру штрафних санкцій, врахував інтереси обох сторін, співрозмірність неустойки та ступеню виконання зобов`язання відповідачем, співвідношення розміру пені і понесених позивачем збитків у зв`язку з порушенням відповідачем свого зобов`язання, збитковість фінансового стану відповідача, а також те, що заборгованість за спожитий природний газ відповідачем сплачена в повному обсязі, вірно задовольнив клопотання відповідача та зменшив розмір пені на 50 %.

При здійсненні апеляційного розгляду у даній справі суд апеляційної інстанції згідно ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України враховує висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.04.2020 у справі №917/953/19 зазначено про те, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. При вирішенні питання щодо можливості зменшення пені на підставі частини 3 статті 551 ЦК України, статті 233 ГК України, необхідно враховувати (1) ступінь виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором (вся сума основного боргу погашена Відповідачем на момент звернення з даним позовом; (2) відсутність доказів понесення Позивачем збитків внаслідок порушення Відповідачем грошових зобов`язань; (3) правовий статус Відповідача, основним різновидом господарської діяльності якого є постачання теплової енергії населенню та іншим споживачам, і те, що основним споживачем послуг відповідача з централізованого теплопостачання являється населення, також беручи до уваги суспільну необхідність господарської діяльності Відповідача та її соціальну спрямованість.

Аналогічна позиція викладена також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.02.2020 у справі №911/420/19, від 31.10.2019 у справі №911/874/19.

Колегія суддів зазначає, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. При цьому, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Вказане питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 у справі № 914/2252/18, від 31.10.2019 у справі № 924/243/19.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, врахувавши ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого природного газу за договором, встановивши обставини щодо збиткової господарської діяльності відповідача, відсутності в діях відповідача прямого умислу у порушенні зобов`язання та обставини того, що несвоєчасна оплата за отриманий природний газ була спричинена неналежною платіжною дисципліною населення у здійсненні оплати послуг з теплопостачання, взявши до уваги відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань за Договором, - визнав зазначені обставини винятковими та дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50%.

Доводи скаржника про необґрунтоване зменшення судом першої інстанції розміру пені є такими, що не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки судом у вирішенні цього питання було досліджено ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні та інші фактори, які вплинули на можливість своєчасної оплати відповідачем вартості поставленого газу.

Таким чином, місцевий господарський суд, у вирішенні питання про зменшення нарахованої до стягнення суми пені, перевірив доводи сторін щодо їх фінансового стану, врахував їх майнові інтереси.

Доводи скаржника про те, що місцевим господарськими судом неправильно застосовані приписи статей 549-552, 599 ЦК України, статей 236, 238, 239 ГПК України не знайшли свого підтвердження у розгляді апеляційної скарги останнього.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Сумської області від 04.06.2020 у справі №920/140/20 слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за апеляційний перегляд покладаються на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 04.06.2020 у справі №920/140/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №920/140/20 повернути до Господарського суду Сумської області.

4. Поновити дію рішення Господарського суду Сумської області від 04.06.2020 у справі №920/140/20.

5. Судові витрати за апеляційний перегляд покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288,289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська