ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року Справа № 915/1854/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої А.В., розглянувши матеріали справи

за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №2, 54034, м. Миколаїв, вул. Південна, 52,

за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №2, 54034, м. Миколаїв, вул. Південна, 52,

в інтересах держави в особі: Миколаївської міської ради, 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20 (),

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Посейдон-Юг, 54030, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 19/1 (),

про: дострокове розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки, -

за участі представників учасників справи:

від позивача: Кравченко О.А., згідно довіреності

від відповідача: не з`явився

прокурор: Бескровна І.І.,

встановив:

07.08.2019 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №2 звернувся до господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради із позовом №32/1-123вих-19 від 06.08.2019 року до товариства з обмеженою відповідальністю Посейдон-Юг, в якому просить:

- достроково розірвати договір оренди землі від 01.08.2013 року, укладений між Миколаївською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю Посейдон-Юг щодо земельної ділянки площею 100000 кв.м. з кадастровим номером :07:098:0017, розташованої по вул. Айвазовського, 33 у м. Миколаєві, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі за №9367 від 01.08.2013 року, про що в реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис №7570532 від 30.10.2014 року;

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю Посейдон-Юг повернути Миколаївській міській раді земельну ділянку площею 100000 кв.м. з кадастровим номером :07:098:0017, розташовану по вул. Айвазовського, 33 у м. Миколаєві.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019 справу № 915/1854/19 визначено головуючим у справі суддю Алексєєва А.П.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 08.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 09.09.2019.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Миколаївської області від 09.09.2019 року № 298 у зв`язку із відпусткою по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку головуючого судді Алексєєва А.П. здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 915/1854/19.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2019 головуючим у справі № 915/1854/19 визначено суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 13.09.2019 справу № 915/1854/19 прийнято до свого провадження суддею Ржепецьким В.О., судом постановлено розгляд справи розпочати спочатку за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 08 жовтня 2019 року о 10:00, встановлено сторонам процесуальні строки для подання суду заяв по суті справи.

08.10.2019 судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 11.11.2019, про що учасників справи повідомлено ухвалою суду від 08.10.2019.

11.11.2019 судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті на 11.12.2019, про що повідомлено учасників справи ухвалою суду від 13.11.2019.

Ухвалою суду 11.12.2020 провадження у справі №915/1854/19 зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою палатою Верховного Суду судового рішення у справі №912/2385/18.

25.08.2020 прокурором подано суду клопотання №05/1-425вих-20 від 20.08.2020 про поновлення провадження у справі.

Ухвалою суду 04.09.2020 провадження у господарській справі №915/1854/19 поновлено, судове засідання призначено на 23 вересня 2020 року о 10:20.

Прокурор та позивач в судовому засіданні 23.09.2020 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 23.09.2020 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив; відзив на позовну заяву відповідач не подав.

Копію ухвали господарського суду від 04.09.2020, якою поновлено провадження у справі № 922/1854/19 та призначено судове засідання на 23 вересня 2020 року направлено рекомендованим листом з повідомленнями про вручення за адресою Товариства з обмеженою відповідальністю Посейдон-Юг вказаною у позовній заяві, яка також співпадає з юридичною адресою вказаною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 54030, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 19/1. Однак, зазначене відправлення не було вручено адресатові та повернулось до суду із позначкою адресат відсутній за вказаною адресою, про що свідчить відповідна довідка відділення поштового зв`язку Укрпошта.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи з метою належного їх повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання, а відповідач визнається таким, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (пункт 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що неявка учасників справи в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи по суті, визначені частиною другою статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу № 922/1854/19 за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з приписами ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID - 19 від 11.03.2020 №211 з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 № 239, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та продовжено карантин до 24 квітня 2020 року на усій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 № 291, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та продовжено карантин до 11 травня 2020 року на усій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 № 343, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, зокрема уряд продовжив карантин до 22 травня 2020 року на усій території України та послабив деякі карантинні обмеження.

Постановою Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 22 травня 2020 р. до 22 червня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061). Установлено, що: у регіонах, в яких встановлено карантин, застосовуються протиепідемічні заходи, що визначаються цією постановою, а також заходи, що додатково встановлені органами державної влади та органами місцевого самоврядування в межах компетенції; заходи, запроваджені актами законодавства в процесі реалізації карантину на період, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211, продовжують діяти на період, встановлений цією постановою; Головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 50 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Здійснення правосуддя суддями у відкритих судових засіданнях з безпосередньою участю сторін процесу в умовах оголошення Кабінетом Міністрів України карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, створює загрозу для життя та здоров`я суддів і учасників судових засідань.

Водночас згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовою принципу верховенства права є право на звернення до суду, що передбачено статтею 55 Конституції України та розвинуто статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року як право на справедливий суд. Статтею 64 Конституції передбачено, що права і свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. У Конституції наголошується, що право на справедливий суд не може бути обмежене в умовах воєнного та надзвичайного стану.

Рішенням Ради суддів України від 17 березня 2020 року затверджено рекомендації щодо особливого режиму роботи судів на період карантину, відповідно до яких на період з 16 березня до 3 квітня судам рекомендовано запровадити заходи, спрямовані на зменшення негативних наслідків, викликаних спалахом вірусної інфекції COVID-19, зокрема: роз`яснення громадянам щодо можливості відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами та можливість розгляду справ в режимі відеоконференції; обмеження допуску у судові засідання та приміщення суду осіб з ознаками респіраторних захворювань; зменшити кількість судових засідань, що призначаються для розгляду протягом робочого дня; за можливості здійснювати судовий розгляд справ без участі сторін, у порядку письмового провадження; надання учасниками справи необхідних документів (позовних заяв, заяв, скарг, відзивів, пояснень, клопотань тощо) до суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі Електронний суд, поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку; утримання від відвідування приміщень суду, особливо за наявності захворювання.

З огляду на викладене, право на справедливий суд не може бути обмежене, проте при встановленні справедливого балансу між правом особи на безпечне для життя і здоров`я довкілля та правом на справедливий суд переважає природне право осіб на життя та безпечне довкілля, обов`язок щодо забезпечення якого покладено на державу Україна.

Аналогічної позиції дотримується і Вища рада правосуддя в публічному зверненні до Президента України та Верховної Ради України щодо забезпечення доступу громадян до правосуддя в умовах карантину від 26 березня 2020 року.

При цьому, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 №540-IX (який набрав чинності 02.04.2020) розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України було доповнено частиною 4 такого змісту:

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

В подальшому у відповідності до Закону України від 18.06.2020 № 731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування (з 17.07.2020); процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X Прикінцеві положення ГПК України в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020№ 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, усі процесуальні строки, продовжені судом відповідно до пункту 4 розділу X Прикінцеві положення ГПК України в редакції Закону України від 30.03.2020№ 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом тобто з 07.08.2020.

Враховуючи, що відповідач повідомлявся за юридичною адресою про розгляд справи, жодних заяв або клопотань, в тому числі щодо неможливості захисту своїх прав та законних інтересів в умовах карантину, на розгляд суду не подано, суд, керуючись засадами рівності учасників судового процесу перед законом і судом, розумності строків розгляду справи, вважає обгрунтованим постановлення рішення в цій справі у строк, визначений наведеними нормами права.

23.09.2020 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

01 серпня 2013 року між Миколаївською міською радою (як Орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю Посейдон-Юг (як Орендарем) укладено Договір оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді в книзі реєстрації договорів оренди землі від 01.08.2013 за № 9367.

Згідно умов Договору оренди землі Орендодавець на підставі рішення Миколаївської міської ради від 04.04.13 за №27/45 та змін до нього, внесених рішенням від 16.05.13 №28/41 передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення об`єктів відпочинку, спорту та їх обслуговування, яка знаходиться по вул. Айвазовського, 33 (Корабельний район). В оренду передається земельна ділянка загальною площею 100 000 (сто тисяч) кв.м, за функціональним призначенням - землі для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, кадастровий №:07:098:0017) Вказана земельна діляна вільна від забудови (пункти 1.1, 2.1, 2.2 Договору).

Відповідно до пункту 2.5 Договору оренди земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню.

Відповідно до пункту 3.1 Договору оренди землі Договір діє протягом 49 (сорока дев`яти) років з дати його укладення (до 01.08.2062). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це Орендодавця не пізніше ніж за шість місяців до спливу строку договору оренди землі. Підставою для укладення договору на новий строк буде відповідне рішення Орендодавця.

Відповідно до п 4.2 Договору оренди встановлено, що Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3 % (трьох відсотків) від її нормативної грошової оцінки, де:

нормативна грошова оцінка земельної дшянки складає 4 085 000,00 гри. (чотири мільйона вісімдесят п`ять тисяч гри.)

Виходячи з цього, розмір річної орендної плати за цим договором складає 122 550,00 гри. (сто двадцять дві тисячі п`ятсот п`ятдесят гри.)

Згідно пункту 4.4 Договору оренди орендна плата за землю вноситься Орендарем з дати укладення цього договору до 01 числа, наступного місяця за звітним одноразовим внеском, а далі щомісячно з розрахунку щомісяця, як 1/12 (одна дванадцята) від розміру річної орендної плати (якщо термін оренди менше місяця, розмір орендної плати встановлюється пропорційно строку користування землею у місяці), протягом 30 днів місяця наступного за звітним на: р/р 0006, УК у м. Миколаєві/Центральний район/13050200 ГУДКСУ у Микол. Обл. МФО 826013, .

Відповідно до п. 5.1 Договору земельна ділянка передається в оренду для розміщення об`єктів відпочинку, спорту та їх обслуговування.

Відповідно до п. 5.2 Договору цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, для розміщення об`єктів відпочинку, спорту та їх обслуговування.

Відповідно до п. 7.1 Договору оренди у разі закінчення терміну оренди, припинення або розірвання Договору оренди, Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, в якому він одержав її в оренду.

Орендодавець у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов`язаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спори розв`язуються у судовому порядку.

Розділом 9 Договору оренди передбачено право орендодавця вимагати від орендаря, зокрема: своєчасного внесення орендної плати; припинення або дострокового розірвання Договору у випадках: порушення земельного законодавства; виникнення необхідності відведення земельної ділянки на інші цілі згідно з Генпланом розвитку міста; у випадку несплати /несвоєчасної сплати, більш ніж 6 місяців/ орендних платежів; у випадку зміни цільового призначення земельної ділянки, здійснення самовільного будівництва, порушення строків початку та завершення забудови земельної ділянки здійснення без згоди Орендодавця передачі або відчуження права користування земельною ділянкою третім особам тощо (ч. 1 п.в,б).

Згідно з Актом приймання-передачі земельної ділянки від 01.08.2013 до договору оренди землі від 01.08.2013 за № 9367 Миколаїською міською радою передано, а ТОВ Посейдон-Юг прийнято земельну ділянку по вул. Айвазовського, 33 для розміщення об`єктів відпочинку, спорту та їх обслуговування. Загальна площа земельної ділянки складає 100 000 кв.м. Місце розташування земельної ділянки, що передається в оренду, зазначене на плані земельної ділянки, що є невід`ємною частиною до договору оренди землі. Уся територія знаходиться у придатному для її використання стані.

Згідно листа Миколаївського управління Головного управління Державної фіскальної служби в області від 10.06.2019 №822/9/14-29-50-05 (а.с. 33) відповідно до наданої податкової звітності з плати за землю по Договору відповідачем задекларовано такі річні суми орендної плати:

-за 2014 рік - задекларовано грошових зобов`язань у сумі 122 550,00 грн.;

-за 2015 рік - грошових зобов`язань у сумі 153 064,95 грн.;

-за 2016 рік-грошових зобов`язань у сумі 219 330,00 грн.;

-за 2017 рік - грошових зобов`язань у сумі 232 500,00 грн.;

-за 2018 рік - грошових зобов`язань у сумі 232 500,00 грн.

За 2019 рік податкова звітність з орендної плати за землю до ДФС ТОВ Посейдон-Юг не подавалась.

Станом на 07.06.2019 згідно з даними інтегрованої картки платника ТОВ «Посейдон-Юг» в ІТС «Податковий блок» з орендної плати за землю обліковується заборгованість у сумі 239 019,96 грн., яка утворилась у результаті несплати нарахувань з орендної плати за січень - грудень 2018 року (січень 2018 року - 12 042,42 грн., лютий листопад 2018 року по 20 524,84 грн. щомісячно, за грудень 2018 року - 20 524,89 грн.) та донарахованих штрафних санкцій за несвоєчасну сплату орендної плати у сумі 1 204,25 грн.

За даними управління ДФС, останній платіж ТОВ Посейдон-Юг здійснено 27.02.2018 року у сумі 20 524,89 грн.

Таким чином, відповідач з березня 2018 року не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою.

У зв`язку з цим Головним управлінням ДФС у Миколаївській області пред`явлено позов до ТОВ «Посейдон-Юг» про стягнення податкового боргу в сумі 239 019,96 грн. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №400/1602/19.

Несплата коштів за використання земельної ділянки також підтверджується інформацією виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 19.06.2019 №2948/02.02.01-40/14/19.

Так, відповідно до вказаної інформації загальний розмір неодержаної орендної плати за земельну ділянку за період 2018 року та за термін 5 місяців 2019 року становить 297 530,34 грн.

Таким чином, ТОВ «Посейдон-Юг» порушено умови Договору оренди землі від 01.08.2013 за № 9367 щодо сплати орендної плати за землю, що є порушенням не тільки умов договору, але і вимог законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Водночас суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17 та інш.).

Так, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Суд зобов`язаний дослідити: чи знав відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наведено такі правові висновки:

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

У даному конкретному випадку місцевою прокуратурою встановлено, що при наявності у ТОВ Посейдон-Юг заборгованості за Договором оренди, орган місцевого самоврядування - Миколаївська міська рада, до компетенції якої відноситься повноваження по вжиттю заходів до примусового стягнення вказаного боргу, у судовому порядку не вживає відповідних заходів та не здійснює захист порушених законних економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, територіальної громади міста та як наслідок й інтересів держави в цілому.

Бездіяльність Миколаївської міської ради підтверджується листом № 2948/02.02.01-40/14/19 від 19.06.2019 Миколаївської міської ради (а.с. 27), згідно якого Миколаївською міською радою розглянуто листи Миколаївської місцевої прокуратури № 2 від 04.06.2019 №/15-32/ 4748 вих.19, від 11.06.2019 № /15-32/4989 вих. 19 та повідомлено заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 про те, що листів щодо дострокового припинення дії договору від ТОВ Посейдон-Юг не надходило . Заходів впливу щодо припинення ТОВ Посейдон-Юг права користування вказаною земельною ділянкою та стягнення заборгованості з боку орендодавця не вживалось.

Враховуючи викладене, з метою виконання покладених на органи прокуратури функцій та завдань, реалізуючи права, передбачені вищевказаними нормативно-правовими актами, 07 серпня 2019 року Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 звернувся до суду з даною позовною заявою в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради.

Суб`єктний склад сторін у справі визначено прокурором з урахуванням Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин. Так відповідно до пункту 1.3 вказаної Постанови орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина 1 статті 21 Закону України Про оренду землі, пп. 14.1.136 п. 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України), з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (пп.14.1.147 п. 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України). Разом з тим підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки (частина 2 статті 21 Закону України Про оренду землі, п. 288.1 статті 288 Податкового Кодексу України). У зв`язку з цим та оскільки орендну плату за землю орендар вносить орендодавцеві, то право на стягнення заборгованості з орендної плати має орендодавець шляхом звернення до відповідного господарського суду в установленому ГПК України порядку.

На виконання вимог частини четвертої статті 23 Закону України Про прокуратуру прокуратурою також попередньо повідомлено листом від 24.06.2019 №/15-32/5440 вих. 19, Миколаївську міську раду про представництво інтересів держави в її особі при зверненні із позовною заявою до Господарського суду Миколаївської області (а.с. 48-52).

Враховуючи наведене у сукупності, приймаючи до уваги те, що при наявності у Посейдон-Юг заборгованості за договором оренди землі, орган місцевого самоврядування - Миколаївська міська рада, до компетенції якої відноситься повноваження по вжиттю заходів до примусового стягнення вказаного боргу, вжитті заходів щодо розірвання договору оренди, у судовому порядку не вживає відповідних заходів та не здійснює захист порушених законних економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, територіальної громади міста та як наслідок й інтересів держави в цілому, суд дійшов висновку щодо правомірного та обґрунтованого звернення Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 до суду для представництва інтересів держави у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 2 Закону України Про оренду землі відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з вимогами статті 13 Закону України Про оренду землі, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору вимог земельного законодавства.

Визначення договору оренди земельної ділянки містить і стаття 792 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі, є об`єкт оренди, строк дії договору та оренда плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Статтею 21 цього ж Закону встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Стаття 24 Закону України Про оренду землі визначає права та обов`язки орендодавця, зокрема: орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати.

Цим приписам кореспондують пункти 28, 31 Договору оренди землі, відповідно до яких орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором та своєчасного внесення орендної плати, а орендар зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі та сплачувати орендну плату в строки та розмірах, встановленими цим договором.

Відповідно до статті 31 Закону України Про оренду землі договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Стаття 32 Закону України Про оренду землі передбачає, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Таким чином, підстави для дострокового розірвання договору оренди землі мають бути визначені або безпосередньо договором оренди або приписами законодавства.

Відповідно пункту 12.4 дія Договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

В односторонньому порядку за ініціативою Орендодавця, із звільненням Орендодавця від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі коли Орендар використовує земельну ділянку способами, які" суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично не сплачує орендну плату (протягом шести місяців поспіль), порушує строки початку та завершення забудови земельної ділянки, здійснює самовільне будівництво, здійснює без згоди Орендодавця передачу або відчуження права користування земельною ділянкою третім особам.

Також відповідно до пункту 2.23. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають з земельних відносин, розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі ст.ст. 1, 13 Закону основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Станом на 07.06.2019 за ТОВ Посейдон-Юг існує заборгованість з орендної плати за землю у сумі 239019,96 грн.

Таким чином, систематична несплата ТОВ Посейдон-Юг коштів за договором оренди землі від 01.08.2013 №9367 свідчить про порушення останнім істотної умови договору та надає право орендарю вимагати дострокового розірвання цього договору.

Відповідно до інформації Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (а.с.35-37) ТОВ Посейдон-Юг не видавались документи дозвільного та декларативного характеру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.38-40) станом на теперішній час право власності або інше речове право на об`єкти нерухомості на спірній земельній ділянці за відповідачем чи іншими суб`єктами господарювання не зареєстровано.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 14.06.2019 (а.с. 29-32), складеного начальником відділу контролю за використанням земель у м. Миколаєві управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради, земельна ділянка вільна від забудов, споруд, будівельних матеріалів.

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем істотних умов Договору оренди землі, позовні вимоги Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 в частині розірвання Договору оренди, укладеного між Миколаївською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Посейдон-Юг, зареєстрованого у Миколаївській міській раді в книзі реєстрації договорів оренди землі від 01.08.2013 за № 9367 є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 34 Закону України Про оренду землі, у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

З огляду на викладене та враховуючи те, що Договір оренди землі від 01.08.2013 за № 9367 підлягає розірванню з наведених вище підстав, суд вважає позовні вимоги прокурора щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Посейдон-Юг повернути земельну ділянку загальною площею 100000 кв.м, яка знаходиться по вул. Айвазовського, 33 у м. Миколаєві територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, з приведенням її у придатний для подальшого використання стан правомірними і такими, що також підлягають задоволенню (така правова позиція узгоджується із висновками Вищого господарського суду України, викладеними у постанові від 07.11.2017 у справі № 922/1117/17).

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2, заявлених в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, судовий збір в розмірі 3 842,00 грн. покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю Посейдон-Юг та підлягає стягненню на користь Прокуратури Миколаївської області.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 77, 79, 86, 129, 201-241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради - задовольнити.

2. Достроково розірвати договір оренди землі від 01.08.2013 року, укладений між Миколаївською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю Посейдон-Юг щодо земельної ділянки площею 100000 кв.м. з кадастровим номером :07:098:0017, розташованої по вул. Айвазовського, 33 у м. Миколаєві, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі за №9367 від 01.08.2013 року, про що в реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис №7570532 від 30.10.2014 року.

3. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю Посейдон-Юг повернути Миколаївській міській раді земельну ділянку площею 100000 кв.м. з кадастровим номером :07:098:0017, розташовану по вул. Айвазовського, 33 у м. Миколаєві.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Посейдон-Юг (54030, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 19/1, ) на користь прокуратури Миколаївської області (54034, м. Миколаїв, вул. Південна, 52) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 842,00 грн.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

6. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони у справі:

особа, яка звернулась до суду за захистом інтересів держави: заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №2 (54034, м. Миколаїв, вул. Південна, 52, )

позивач: Миколаївська міська рада (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, )

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю Посейдон-Юг (54030, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 19/1, )

Повний текст рішення складено і підписано 25.09.2020.

Суддя В.О. Ржепецький