ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2020 р. Справа№ 925/1067/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Тищенко О.В.

Коробенка Г.П.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІГЮНСА» про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат

у справі №925/1067/19 (суддя Дорошенко М.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІГЮНСА»

до Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Служба автомобільних доріг у Черкаській області

про стягнення 338 204,86 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІГЮНСА» (далі - ТОВ «ДІГЮНСА», позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Черкаський облавтодор», відповідач) про стягнення 338 204,86 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 18.10.2019 у справі №925/1067/19 позовні вимоги задоволено.

03.01.2020 ТОВ «ДІГЮНСА» звернулося до Господарського суду Черкаської області із заявою від 05.12.2019 про звернення стягнення на грошові кошти у сумі 378 277,93 грн, що належать Службі автомобільних доріг у Черкаській області, яка має заборгованість перед боржником - ДП «Черкаський облавтодор» у справі №925/1067/19.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.01.2020 заяву ТОВ «ДІГЮНСА» про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, задоволено; звернуто стягнення на грошові кошти Служби автомобільних доріг у Черкаській області, яка має заборгованість перед боржником - ДП «Черкаський облавтодор» в сумі 378 277,93 грн на користь ТОВ «ДІГЮНСА».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Служба автомобільних доріг у Черкаській області звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про звернення стягнення на грошові кошти.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2020 залучено до участі у справі №925/1067/19 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Службу автомобільних доріг у Черкаській області (далі - САД у Черкаській області, третя особа).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 апеляційну скаргу САД у Черкаській області на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.01.2020 у справі №925/1067/19 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.01.2020 у справі №925/1067/19 залишено без змін.

05.03.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу/стягнення судових витрат.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2020 розгляд клопотання про прийняття додаткового рішення у справі №925/1067/19 призначено на 18.03.2020.

17.03.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від третьої особи надійшов відзив на заяву позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2020 заяву ТОВ «ДІГЮНСА» про прийняття додаткового рішення у справі №925/1067/19 задоволено частково, стягнуто з Служби автомобільних доріг у Черкаській області на користь ТОВ «ДІГЮНСА» витрати на правову допомогу у сумі 15 000,00 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.08.2020 касаційне провадження у справі №925/1067/19 у частині оскарження САД у Черкаській області додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2020 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрито. Касаційну скаргу САД у Черкаській області у частині оскарження додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2020 у справі №925/1067/19 з підстави, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, задоволено, додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2020 у справі № 925/1067/19 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2020, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції, розподіляючи судові витрати за результатами розгляду заяви, поданої у порядку, передбаченому статтею 336 ГПК України, на особу, яка має заборгованість перед боржником, допустив порушення норм процесуального закону, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи в частині розподілу судових витрат.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2020 клопотання ТОВ «ДІГЮНСА» про прийняття додаткового рішення у справі №925/1067/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2020 розгляд клопотання ТОВ «ДІГЮНСА» про прийняття додаткового рішення у справі №925/1067/19 призначено на 22.09.2020.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3252/20 від 21.09.2020 у зв`язку перебуванням судді Тищенко А.І. яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці з 21.09.2020 по 25.09.2020, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 925/1067/19.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2020 заяву ТОВ «ДІГЮНСА» про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат у справі № 925/1067/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко О.В., Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 заяву ТОВ «ДІГЮНСА» про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат у справі №925/1067/19, призначену на 22.09.2020, прийнято до провадження вищевказаним складом суду.

У судове засідання 22.09.2020 позивач та відповідач не з`явились, своїх уповноважених представників не направили, про місце, день та час розгляду даної справи були повідомлені належним чином.

Представник третьої особи проти задоволення вказаної заяви позивача заперечив з огляду на її безпідставність та неможливість покладення судових витрат на САД у Черкаській області, яка не є стороною у даній справі.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вказаної заяви ТОВ «ДІГЮНСА», виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції має містити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Статтею 221 ГПК України визначено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Статтею 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).

Відповідна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, а також у додатковій постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №914/633/18, які в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, саме наведена правова позиція є останньою у судовій практиці, на чому наголосив Верховний Суд у постанові від 17.08.2020 у даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2020 представником ТОВ «ДІГЮНСА» подано відзив на апеляційну скаргу САД у Черкаській області, до якого додано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, відповідно до якого орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу, яка включає в себе підготовку відзиву на апеляційну скаргу, аналіз судової практики, діючого законодавства та участь адвоката у судових засіданнях у Північному апеляційному господарському суді становить 50 000,00 грн, а також зазначено, що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть подані в порядку та строки, передбачені ст. 129 ГПК України.

Так, в порядку та строки, визначені ч. 8 ст. 129 ГПК України, позивачем було подано заяву про ухвалення додаткової постанови, в якій останній просив вирішити питання щодо розподілу/стягнення судових витрат, понесених ТОВ «ДІГЮНСА» у зв`язку із переглядом ухвали Господарського суду Черкаської області від 20.01.2020 у справі №925/1067/19 в апеляційному порядку в розмірі 30 000,00 грн, додано копії витягу з договору про надання послуг з правової (правничої) допомоги №03-119 від 03.06.2019 та акту надання послуг №21 від 04.03.2020 (а.с. 233-235, т. 2).

Також, в матеріалах справи наявні копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ №000144 (а.с. 73, т. 1) та ордеру серії АА №1019420 від 13.02.2020 на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «ДІГЮНСА» у Північному апеляційному господарському суді адвокатом Безрода Р.С. (а.с. 171, т. 1).

З умов укладеного між Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» (у тексті договору - Адвокатське об`єднання) та ТОВ «ДІГЮНСА» (у тексті договору - Клієнт) договору про надання послуг з правової (правничої) допомоги №03-119 від 03.06.2019 вбачається, що Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в якості правової (правничої) допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права та інтереси Клієнта, надавати інші види правової (правничої) допомоги (далі - правова допомога) в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та всі фактично понесені Адвокатським об`єднанням витрати у зв`язку з виконанням вказаного договору (п.п. 1.1 договору).

За змістом п.п. 4.1., 4.4 договору, сторони домовились, що гонорар є формою винагороди Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги Клієнту, а його розмір, який Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню за надану в межах цього договору правову допомогу, встановлюється у розмірі 2 500,00 грн за одну годину роботи адвоката.

Згідно з п. 4.6 договору на підтвердження факту надання Адвокатським об`єднанням Клієнту правової допомоги відповідно до умов цього договору Адвокатським об`єднанням складається акт наданих послуг, який направляється або вручається під розписку Клієнту.

Як вбачається з наданого позивачем акту надання послуг №21 від 04.03.2020, Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» було надано ТОВ «ДІГЮНСА» послуги на загальну суму 30 000,00 грн, а саме:

- аналіз апеляційної скарги САД у Черкаській області на суму 2 500,00 грн (1 година);

- підготовка та написання відзиву на апеляційну скаргу на суму 10 000,00 грн (4 години);

- аналіз судової практики та діючого законодавства на суму 7 500,00 грн (3 години);

- аналіз поданих апелянтом відповіді на відзив та клопотання про приєднання письмових доказів на суму 5 000,00 грн (2 години);

- участь представника у судовому засіданні 26.02.2020 та 02.03.2020 на суму 5 000,00 грн (2 години).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що адвокатом Безрода Р.С. було подано відзив на апеляційну скаргу (а.с. 168-178, т. 1), клопотання про ознайомлення (а.с. 220, т.1), а також вказаний представник був присутній в судових засіданнях, що підтверджується протоколами судового засідання від 26.02.2020 (а.с. 214, т.1) та від 02.03.2020 року (а.с. 221, т.1).

Вказаними доказами підтверджується надання адвокатом Безрода Р.С. позивачеві послуг з професійної правничої допомоги у погодженому між адвокатом та клієнтом розмірі у сумі 30 000,00 грн.

При цьому, колегія суддів враховує, що розподіл судових витрат у даному випадку здійснюється за насідками апеляційного перегляду судового рішення за результатами розгляду заяви, поданої у порядку, передбаченому статтею 336 ГПК України, яка встановлює спеціальні умови та порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, і такі умови та порядок відрізняються від загального порядку розгляду справи по суті.

З огляду на вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.08.2020 у справі №925/1067/19, які в силу ч. 1 ст. 316 ГПК України є обов`язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Правовий аналіз ст. 336 ГПК України дає підстави для висновку, що особа, яка має заборгованість перед боржником, не набуває процесуального статусу сторони (боржника) у такій справі, а лише здійснює оплату заборгованості відповідача (боржника) в межах заборгованості такої особи перед боржником.

Тобто, особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №910/7023/19).

Водночас, відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Положеннями статті 45 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями частини 4 статті 129 ГПК України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Системний аналіз положень статей 45, 126, 129 ГПК України дає підстави для висновку, що судові витрати, за відсутності прямої вказівки в процесуальному законі щодо покладення таких витрат на іншу особу, можуть бути покладені за результатами вирішення спору лише на сторони такого спору (позивача та відповідача), а отже і судові витрати, понесені у зв`язку з вирішенням процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судового рішення у такому спорі, також можуть розподілятися (покладатися) судом виключно між сторонами спору, оскільки вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням стороною рішення, зокрема, у порядку статті 336 ГПК України, здійснюється в межах розгляду справи у спорі, що виник між позивачем і відповідачем. У разі звернення стягнення на грошові кошти за заявою стягувача, в порядку статті 336 ГПК України, на особу, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, не може бути покладено судові витрати у зв`язку з розглядом такої заяви чи за наслідками апеляційного оскарження відповідного судового рішення, оскільки зазначена особа не набуває статусу відповідача (сторони) у даному спорі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність покладення понесених позивачем витрат на правову допомогу саме на відповідача у справі - ДП «Черкаський облавтодор».

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати фактично неминучими, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Разом з тим, за приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції відповідачем не було заявлено клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та заперечень щодо відшкодування за його рахунок таких витрат, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи.

У постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема вказавши, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Надалі об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підтвердила цей висновок у постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 та у постанові від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, зазначивши, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).

У постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 правова позиція має враховуватись при вирішенні усіх наступних спорів у подібних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів наголошує, що за приписами ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу не скористався, у зв`язку з чим саме на ньому лежить тягар несення негативних наслідків, пов`язаних з ігноруванням можливості на вільну реалізацію своїх прав на належний судовий захист.

Водночас, суд апеляційної інстанції враховує, що до переліку виконаних адвокатом робіт, витрати щодо яких були заявлені позивачем, були включені виключно ті роботи, що були необхідними, а саме, аналіз апеляційної скарги, підготовка та написання відзиву на неї, аналіз судової практики, діючого законодавства та поданих апелянтом відповіді на відзив та клопотання про приєднання письмових доказів, а також участь у судовому засіданні, що зумовлено необхідністю спростування заявлених апеляційних вимог. Витрати по жодним іншим роботам адвоката не включалися позивачем до судових витрат.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність клопотань іншої сторони (відповідача) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а також складність справи, розумну необхідність витрат для даної справи у суді апеляційної інстанції, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг, колегія суддів дійшла висновку про те, що співмірною є компенсація витрат відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн, у зв`язку з чим заява ТОВ «ДІГЮНСА» про ухвалення додаткового рішення про розподіл пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Керуючись ст.ст. 124, 126, 129, 221, 234, 235, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІГЮНСА» про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат у справі №925/1067/19 - задовольнити.

2. Судові витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІГЮНСА» в сумі 30 000,00 грн покласти на Дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

3. Стягнути з Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (18006, Черкаська обл., місто Черкаси, бульвар Шевченка, буд. 389; ідентифікаційний код 31141625) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІГЮНСА» (03151, м. Київ, вул. Смілянська, буд. 17, офіс 11; ідентифікаційний код 33629017) 30 000 (тридцять тисяч) грн 00 коп. судових витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду Черкаської області.

5. Матеріали справи №925/1067/19 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.286-291 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Тищенко

Г.П. Коробенко