ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.09.2020 Справа № 920/8/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., за участю секретаря судового засідання Осокіної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області заяву відповідача від 17.08.2020 № б/н (вх № 7104/20 від 17.08.2020) про закриття провадження у справі № 920/8/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Попова Івана Віталійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

до відповідача Фізичної особи-підприємця Попова Сергія Віталійовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ),

про виділення частки із права спільної часткової власності,

за участю представників:

від позивача: Джепа Г.В. (ордер серії СМ № 10-03/20 від 06.03.2020),

від відповідача: Самохін А.М. (ордер серії ВІ № 1007520 від 30.01.2020),

Суть спору: до господарського суду звернувся позивач - фізична особа-підприємець Попов Іван Віталійович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до фізичної особи-підприємця Попова Сергія Віталійовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд виділити в натурі із спільної часткової власності частку, що належить позивачу та складає Ѕ частки нежитлового приміщення під літ. "Б1" загальною площею 1617,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Сумський район, с. Велика Чернеччина, пров. Польовий, 19, а також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 13.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 920/8/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у даній справі.

18.02.2020 позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд: 1) виділити в натурі із спільної часткової власності частку, що належить ФОП Попову І.В. з нежитлового приміщення під літ. "Б1", що знаходиться за адресою: Сумський район, с. Велика Чернеччина, пров. Польовий, 19, а саме, виділивши йому у власність наступні приміщення: № 18 площею 33,2 м2, № 19 площею 32,7 м2, № 20 площею 32,0 м2, № 21 площею 30,9 м2, № 22 площею 24,1 м2, № 23 площею 66,2 м2, № 24 площею 135,7 м2, № 25 площею 9,5 м2, № 26 площею 9,6 м2, № 27 площею 20 м2, № 28 площею 30,1 м2, № 29 площею 19,8 м2, частину нежитлового приміщення № 17 площею 378,9 м2 згідно І варіанту поділу висновку №1324 будівельно-технічного дослідження від 11.12.2019; 2) припинити право спільної часткової власності ФОП Попова І.В. на нежитлове приміщення під літ. "Б1", що знаходиться за адресою: Сумський район, с. Велика Чернеччина, пров. Польовий, 19; 3) визнати за ФОП Поповим І.В. право власності на окремий об`єкт нерухомого майна, а саме, нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Сумський район, с. Велика Чернеччина, пров. Польовий, 19, яке складається з приміщень: № 18 площею 33,2 м2, № 19 площею 32,7 м2, № 20 площею 32,0 м2, № 21 площею 30,9 м2, № 22 площею 24,1 м2, № 23 площею 66,2 м2, № 24 площею 135,7 м2, № 25 площею 9,5 м2, № 26 площею 9,6 м2, № 27 площею 20 м2, № 28 площею 30,1 м2, № 29 площею 19,8 м2, частину нежитлового приміщення № 17 площею 378,9 м2.

Судовими ухвалами підготовче засідання неодноразово відкладалось, в т.ч. за клопотаннями учасників справи.

17.08.2020 представник відповідача електронною поштою надіслав заяву від 17.08.2020 № б/н (вх № 7104/20 від 17.08.2020) про закриття провадження у справі, згідно з якою просить суд: 1) закрити провадження у справі № 920/8/20; 2) стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати; 3) у разі розгляду цієї заяви 18.08.2020 і постановлення ухвали про закриття провадження у справі № 920/8/20, - вважати цю заяву також заявою поданою до закінчення судових дебатів у справі, згідно з вимог ч. 8 с. 129 ГПК України, - про подання доказів на підтвердження судових витрат, які ФОП Попов С.В. поніс у зв`язку із розглядом справи № 920/8/20 Господарським судом Сумської області, - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Ухвалою суду від 18.08.2020 задоволено заяву представника відповідача про відкладення розгляду справи; відкладено розгляд заяви відповідача від 17.08.2020 №б/н (вх № 7104/20 від 17.08.2020) про закриття провадження у справі та підготовче засідання у справі № 920/8/20 на 22.09.2020.

У підготовчому засіданні від 22.09.2020 судом встановлено:

Представники сторін у підготовче засідання прибули, будь-яких клопотань суду не подали.

Представник відповідача підтримав подану заяву про закриття провадження у справі, представник позивача усно заперечував щодо поданої заяви, оскільки вважає, що підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Розглянувши заяву відповідача від 17.08.2020 № б/н (вх № 7104/20 від 17.08.2020) про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Подану заяву представник відповідача обґрунтовує тим, що власниками нерухомого майна, що є предметом спору є фізичні особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим даний спір не відноситься до юрисдикції господарських судів та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України провадження у справі підлягає закриттю.

Разом з тим, суд зазначає, що критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктивний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивачки, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим, за приписами частини другої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частин першої та другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та ФОП, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою статті 20 ГПК України унормовано, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, а саме: в т.ч. справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Статтями 25, 26 цього Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право і дієздатністю, та не обмежує їх.

Набуття статусу ФОП не означає, що усі подальші правовідносини за участю цієї особи мають ознаки господарських, а спори з її участю належать до господарських, адже фізична особа продовжує діяти як учасник цивільних відносин, зокрема, укладаючи правочини для забезпечення власних потреб, придбаваючи нерухоме та рухоме майно.

Отже, вирішення питання про юрисдикційність спору за участю ФОП залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа як сторона у спірних правовідносинах суб`єктом господарювання, та чи є ці правовідносини господарськими (Постанова Великої палати Верховного суду у справі №916/385/19 від 25.02.2020).

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

За статтею 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За положеннями статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (частина перша статті 320 ЦК України).

Фізична особа, яка є власником, зокрема, нерухомого майна, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності.

За змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін спору, законодавством, що застосовується до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що цей спір є господарським, оскільки, як позивач та і відповідач у даній справі, згідно з витягами з ЄДРПОУ, що містяться у матеріалах справи, є фізичними-особами підприємцями, спір у даній справі згідно з п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду та виник з приводу використання спірного майна саме в підприємницькій діяльності, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача від 17.08.2020 № б/н (вх № 7104/20 від 17.08.2020) про закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 32, 42, 121, 177-185, 233, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви представника відповідача від 17.08.2020 № б/н (вх № 7104/20 від 17.08.2020) про закриття провадження у справі - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Дана ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

4. Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/sud5021/.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.09.2020.

Суддя В.Л. Котельницька