УХВАЛА

м. Київ

03.09.2020Справа № 910/4468/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Конті";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №1" (відповідач 1);

Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (відповідач 2);

про визнання недійсним свідоцтва України.

Суддя О.В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Дементьєв В. А., довіреність № б/н від 03.06.20;

Від відповідача 1: Горяна Т. М., довіреність № ЧК № 113411 від 08.05.20;

Від відповідача 2: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Конті" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №1" (відповідач 1) та Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати недійсним повністю свідоцтво України на № 224470 на знак «SWEET ARTE» власника Товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібозавод № 1» (Відповідач-

1) щодо всіх товарів 30 класу МКТП, зазначених у цьому свідоцтві,

- зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Відповідач-2) внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання недійсним повністю свідоцтва України № 224470 від 27.03.2017 р. щодо всіх товарів у 30 класу МКТП, зазначених у цьому свідоцтві, та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність», про що видати наказ.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач вказує, що його знак «Арте» згідно свідоцтва України № 181393 та знак відповідача 1 « SWEET ARTE » згідно свідоцтва України № 224470 є схожими настільки, що їх можна сплутати, і тому знак відповідача 1 не відповідає умовам надання правової охорони відповідно до п. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4468/20; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

Представником позивача у судовому засіданні 03.09.2020 було подано до суду клопотання про призначення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності.

Обгрунтовуючи своє клопотання в судовому засіданні представник позивача посилався на те, що в матеріалах справи наявні суперечні один одному висновки експертів за результатами проведення експертиз об`єктів інтелектуальної власності.

У матеріалах справи міститься залучений позивачем висновок експерта № 184 від 10.03.2020, складений судовим експертом Жилою Б.В. за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності. Вищевказаним експертом було встановлено, що стосовно всіх, наведених у свідоцтві України № 224470 від 27.03.2017 товарів 30 класу МКТП, знак для товарів і послуг « SWEET ARTE », за вказаним свідоцтвом, є схожим настільки, що його можна сплутати з раніше заявленим на реєстрацію знаком для товарів і послуг «Арте» за свідоцтвом України № 181393 від 27.01.2014.

Відповідачем 1 у свою чергу було долучено до матеріалів справи висновок експерта № 05-07/20 від 12.08.2020, складений судовим експертом Кісіль Н.В. за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності. У вказаному висновку експерт встановив, що знак «SWEET ARTE» за свідоцтвом України № 224470 від 27.03.2017 р. не є тотожним або схожим настільки, що його можна сплутати, зі знаком «Арте» за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг №181393 від 27.01.2014 р., станом на дату подання заявки m 2016 14947.

З вищевикладеного слідує, що наявні у матеріалах справи висновки експертів, а саме № 184 від 10.03.2020 та № 05-07/20 від 12.08.2020, суперечать один одному.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 99 ГПК України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі, якщо жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до чинного законодавства України суд вирішує спір та встановлює істину на основі всебічного з`ясування всіх суттєвих моментів спірних правовідносин та об`єктивного дослідження фактичних даних, що визначають наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши правові позиції сторін, суд дійшов висновку, що для всебічного та об`єктивного з`ясування спірних правовідносин у справі № 910/4468/20, а також юридичної оцінки достеменності посилань позивача та відповідача, враховуючи наявність у матеріалах справи двох висновків експертів, які протирічать один одному, необхідним є призначення у справі судової експертизи.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 ГПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача та призначити у справі № 910/4468/20 експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручити Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 501).

За змістом п. 23 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи.

Наразі, за висновками суду, саме позивач, є заінтересованою особою, яка має нести витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Як визначено пунктом 2 частини 1 статті 228 ГПК України, господарський суд заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку призначення судом експертизи.

Враховуючи вищезазначені обставини, господарський суд вважає за необхідне провадження у даній справі зупинити.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 99, 100, 228 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В:

1. Призначити у справі № 910/4468/20 експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручити Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 501).

2. На вирішення експертів поставити наступне запитання:

1) Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 224470 від 27.03.2017 схожим настільки, що його можна сплутати з раніше заявленим на реєстрацію знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № 181393 від 27.01.2014?

3. Попередити експертів про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384 та 385 Кримінального кодексу України.

4. Витрати по проведенню експертизи покласти на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Конті".

5. Зупинити провадження у справі № 910/4468/20 до закінчення проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності.

СуддяО.В. Мандриченко