ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1081/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків
до Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс", м. Харків
про стягнення 2851689,44 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Антипова С.Л., дов. № 01-50/14585 від 28.12.2019 року, Квіцінська А.І. дов. № 01-50/5019 від 22.05.2020 року

відповідача - Тимош О.М., посв. № 172 від 03.01.2017 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач -Акціонерне товариство "Харківобленерго", м. Харків звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача -Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс", м. Харків, в якому просить суд стягнути з відповідача за надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії з ПДВ - 1413801,17 (де компенсація перетікань реактивної електричної енергії - 1178167,65 грн. та ПДВ - 235633,52 грн.), пені в сумі 1125829,28 грн., 3% річних в сумі 225504,31 грн., інфляційні в сумі 304083,60 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 12 травня 2020 року на 11:20 годин.

05 травня 2020 року через канцелярію суду, Комунальним підприємством "Міськелектротранссервіс" подано відзив (вхідний № 10245) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 12 травня 2020 року на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 10 червня 2020 року на 11 годин.

25 травня 2020 року через канцелярію суду, Акціонерним товариством "Харківобленерго" подано відповідь (вхідний № 11676) на відзив, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

01 червня 2020 року через канцелярію суду, Комунальним підприємством "Міськелектротранссервіс" подано заперечення (вхідний № 12267), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

02 червня 2020 року через канцелярію суду, Акціонерним товариством "Харківобленерго" подано заяву (вхідний № 12430) про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача за надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії з ПДВ - 1413801,17 (де компенсація перетікань реактивної електричної енергії - 1178167,65 грн. та ПДВ - 235633,52 грн.), пені в сумі 1125829,28 грн., 3% річних в сумі 225504,31 грн., інфляційні в сумі 86554,68 грн.

10 червня 2020 року через канцелярію суду, Акціонерним товариством "Харківобленерго" подано клопотання (вхідний № 13028) про продовження строку підготовчого провадження.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 червня 2020 року клопотання позивача про продовження строку підготовчого провадження задоволено; продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 13 липня 2020 року.

Протокольною ухвалою суду від 10 червня 2020 року на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 23 червня 2020 року на 11:40 годин.

22 червня 2020 року через канцелярію суду, Акціонерним товариством "Харківобленерго" подано письмові пояснення (вхідний № 14172), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 23 червня 2020 року на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 13 липня 2020 року на 11 годин.

23 червня 2020 року через канцелярію суду, Комунальним підприємством "Міськелектротранссервіс" подано клопотання (вхідний № 14326) про долучення до матеріалів справи копію листа № 651 від 10 червня 2020 року, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи копію листа.

13 липня 2020 року через канцелярію суду, Комунальним підприємством "Міськелектротранссервіс" подано клопотання (вхідний № 15902) про проведення підготовчого засідання без участі представника відповідача. Також в клопотанні зазначено, що Комунальне підприємство "Міськелектротранссервіс" проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті не заперечує. Суд приймає надане клопотання та долучає його до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 липня 2020 року прийнято до розгляду заяву (вхідний № 12430 від 02 червня 2020 року) позивача, в порядку статті 46 Господарського процесуального кодексу України.

Протокольною ухвалою суду від 13 липня 2020 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02 вересня 2020 року на 11 годин.

Протокольною ухвалою суду від 02 вересня 2020 року на підставі частини 2 статті 216 господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву до 14 вересня 2020 року до 11:20 годин.

Представники позивача у судовому засіданні, у відповіді на відзив та у наданих письмових поясненнях просять суд задовольнити позовні вимоги з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні, у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив проти позову заперечує.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

19 березня 2012 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (у червні 2018 року змінила назву на Акціонерне товариство "Харківобленерго") (позивачем, Товариством) та Комунальним підприємством "Міськелектротранссервіс" (відповідачем, споживачем) укладено договір про постачання електричної енергії № 37.

Відповідно до пункту 9.4 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2012 року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Враховуючи, що жодною із сторін договору не було заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, договір був продовжений на 2019 рік.

Пунктом 6 постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 "Про затвердження правил роздрібного ринку електричної енергії" встановлено, що до укладення договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії відповідно до Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 "Про затвердження правил роздрібного ринку електричної енергії" відносини між власником мереж та/або ОСР/ОСП, та/або споживачем щодо компенсації перетікань реактивної електричної енергії.

Отже, договір про постачання електричної енергії є основним документом та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Зокрема, укладення договору означає, що між Товариством та Комунальним підприємством "Міськелектротранссервіс" досягнуто згоди з усіх його умов.

Зобов`язання щодо оплати електричної енергії повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та чинних нормативно-правових актів (стаття 526 Цивільного кодексу України, стаття 193 Господарського кодексу України). Самим договором, саме пунктом 2.2.1, передбачено обов`язок відповідача виконувати умови цього договору.

Згідно пункту 7 статті 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору, пункту 2.2.2 якого передбачено, що постачальник електричної енергії зобов`язується постачати електричну енергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням розділів 6, 7 договору, відповідно до додатка 1 "Договірні величини споживання" та додатка 2 "Порядок розрахунків".

Умовами пункту 2.3.4. договору передбачено обов`язок споживача здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно додатком 4А Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електричних мереж - це складова фізичних процесів передачі, розподілу та споживання активної електричної енергії, яка спричиняє додаткові технологічні втрати активної електричної енергії та впливає на показники якості активної електроенергії.

Відповідно до пункту 2.3.3 договору споживач зобов`язаний своєчасно сплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 Порядок розрахунків до договору.

З матеріалів справи вбачається, що 02 червня 2015 року між позивачем та Комунальним підприємством "Міськелектротранссервіс" укладено додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії № 37 від 19 березня 2012 року, за якою сторони змінили абзац 3 пункту 5 додатка №2 до договору "Порядок розрахунків", відповідно до якого, для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами Харківенергозбуту рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 25 операційних днів з дня його отримання.

В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення (абзац 5 пункту 5 додатку № 2 Порядок розрахунків до договору).

Згідно абзацу 2 пункту 5 додатку № 2 Порядок розрахунків до договору за результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 Акт про використану електричну енергію.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 додатку № 2 Порядок розрахунків від 02 червня 2015 року для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами Харківенергозбуту рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 25 операційних днів з дня його отримання (абзац 3 пункт 5 додатку № 2 Порядок розрахунків додаткової угоди від 02 червня 2015 року).

У разі несвоєчасної оплати обумовлених даним договором рахунків постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу; 3 % річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції (пункт 6 додатку № 2 Порядок розрахунків від 19 березня 2012 року).

Матеріали справи свідчать про те, що постачальник електричної енергії за договором, виконав свої зобов`язання по договору у повному обсязі та здійснив відпуск електричної енергії споживачу у період з жовтня 2018 року по 01 лютого 2019 року, але Комунальне підприємство "Міськелектротранссервіс" договірних зобов`язань не виконував, оплату проводив не в повному обсязі, в зв`язку з чим утворилась заборгованість за надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії, та були нараховані пеня, 3% річних та інфляційні на заборгованість за електричну енергію спожиту у жовтні, листопаді та грудні 2018 року.

Таким чином, за період з червня 2019 року по січень 2020 року у Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" утворилась заборгованість, що станом на 01 лютого 2020 року становить 3069218,36 грн., з яких: 1413801,17 грн. - вартість за надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року, та січень 2020 року (1178167,65 грн. - тарифна складова та 235633,52 грн. - ПДВ 20 %); 1125829,28 грн. - пеня за червень, липень, серпень 2019 року; 225504,31 грн. - 3% річних за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року та січень 2020 року; 304083, 60 грн. - інфляційні за червень, жовтень, листопад, грудень 2019 року.

Визначення вартості за надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії проводиться відповідно до пункту 2.3.4 договору, та додатку 4А "Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії", пункту 4.33 Правил та "Методикою обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії", затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України від 06 лютого 2018 року № 87, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2018 року за № 392/31844.

У суму заборгованості за надання послуг з компенсації перетікань реактивної енергії включений податок на додану вартість. ПДВ нараховується відповідно до розділу 5 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із наступними змінами та доповненнями.

На виконання пункту 2 додатку №2 Порядок розрахунків, споживач кожного останнього дня розрахункового періоду самостійно проводить зняття показів розрахункових приладів та надає постачальнику звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електроенергії за встановленою формою (додаток № 9 до договору Звіт про обсяг спожитої за розрахунковий період електричної енергії).

Відповідачем до Акціонерного товариства "Харківобленерго" надано Звіт про обсяги спожитої електричної енергії за кожен місяць окремо, підписані уповноваженою особою Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс". Зазначені Звіти містять інформацію про обсяги спожитої електричної енергії та реактивної електричної енергії.

Так, за червень 2019 року відповідачем спожито реактивної електричної енергії у кількості 66350 кВт/год (що підтверджується звітом про обсяг спожитої електричної енергії за червень 2019 року) та складає 223423,27 грн. Після проведення оплати у сумі 74970,40 грн. заборгованість за червень складає 148452,87 грн. (в тому числі ПДВ).

За липень 2019 року відповідачем спожито реактивної електричної енергії у кількості 65099 кВт/год (що підтверджується звітом про обсяг спожитої електричної енергії за липень 2019 року) та складає 206128,72 грн. Жодних оплат за розрахунковий період сплачено не було. В зв`язку з чим, заборгованість за липень 2019 року складає 206128,72 грн. в тому числі ПДВ).

За серпень 2019 року відповідачем спожито реактивної електричної енергії у кількості 63390 кВт/год (що підтверджується звітом про обсяг спожитої електричної енергії за серпень 2019 року) та складає 201790,66 грн. Жодних оплат за розрахунковий період сплачено не було. Заборгованість за серпень 2019 року складає 201790,66 грн. (в тому числі ПДВ).

За вересень 2019 року відповідачем спожито реактивної електричної енергії у кількості 59986 кВт/год (що підтверджується звітом про обсяг спожитої електричної енергії за вересень 2019 року) та складає 207283,99 грн. Жодних оплат за розрахунковий період сплачено не було. Заборгованість за вересень 2019 року складає 207283,99 грн. (в тому числі ПДВ).

За жовтень 2019 року відповідачем спожито реактивної енергії у кількості 63648 кВт/год (що підтверджується звітом про обсяг спожитої електричної енергії за жовтень 2019 року) та складає 200063,78 грн. Жодних оплат за розрахунковий період сплачено не було. Заборгованість за жовтень 2019 року складає 200063,78 грн. (в тому числі ПДВ).

За листопад 2019 року відповідачем спожито реактивної електричної енергії у кількості 65069 кВт/год (що підтверджується звітом про обсяг спожитої електричної енергії за листопад 2019 року) та складає 166851,79 грн. Жодних оплат за поточне споживання сплачено не було. Заборгованість за листопад 2019 року складає 207283,99 грн. (в тому числі ПДВ).

За грудень 2019 року відповідачем спожито реактивної електричної енергії у кількості 68913 кВт/год (що підтверджується звітом про обсяг спожитої електричної енергії за листопад 2019 року) та складає 147903,25 грн. Жодних оплат за поточне споживання сплачено не було. Заборгованість за грудень 2019 року складає 147903,25 грн. (в тому числі ПДВ).

За січень 2020 року відповідачем спожито реактивної електричної енергії у кількості 68550 кВт/год (що підтверджується звітом про обсяг спожитої електричної енергії за січень 2020 року) та складає 135326,11 грн. Жодних оплат за поточне споживання сплачено не було. Заборгованість за січень 2019 року складає 135326,11 грн. (в тому числі ПДВ).

Таким чином, заборгованість Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" перед позивачем за період з 01 червня 2019 року по 31 січня 2020 року станом на 01 лютого 2020 року за надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії складає 1413801,17 грн. (де: тарифна складова - 1178167,65 грн., ПДВ - 235633,52 грн.)

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача за надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії 1413801,17 грн. (де: тарифна складова - 1178167,65 грн., ПДВ - 235633,52 грн.) слід задовольнити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 1125829,28 грн. пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Позивачем, на підставі договору, нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пені в розмірі 1125829,28 грн. за червень, липень, серпень 2019 року.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені суд вважає, що вказане нарахування проведено відповідно до чинного законодавства.

Не погоджуючись з проведеним позивачем нарахуванням пені, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву просить суд зменшити розмір пені на 90 %.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Статтею 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Обґрунтовуючи свою заяву про зменшення пені, відповідач посилається на те, що причиною несвоєчасної сплати заборгованості за електричну енергію Комунальним підприємством "Міськелектротранссервіс" є неперерахування з місцевого бюджету коштів на погашення вартості електричної енергії за договором про постачання електричної енергії № 37 від 19 березня 2012 року в повному обсязі. Всі кошти, які перераховуються з місцевого бюджету на погашення заборгованості підприємство-відповідач негайно перераховує на рахунки Акціонерного товариства "Харківобленерго". Таким чином, погашення нарахувань за постачання електричної енергії за договором відбувається за рахунок перерахувань з місцевого бюджету з призначенням платежу за використану електричну енергію, відповідач не має право використовувати кошти не за цільовим призначенням.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 квітня 2018 року у справі № 925/1471/16, суд зазначив, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи відповідача, враховуючи його фінансовий стан, а також термін прострочення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати, суд, враховуючи інтереси сторін, дійшов висновку про часткове задоволення заявленого відповідачем клопотання, та зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню, на 50 %. Таким чином, суд вважає що з відповідача слід стягнути пеню в розмірі 562914,64 грн. В частині стягнення з відповідача пені в сумі у розмірі 562914,64 грн. відмовити.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 225504,31 грн. 3% річних та 304083,60 грн. інфляційних, суд зазначає наступне.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача вказаних сум 3% річних дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 225504,31 грн. 3% річних є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17 липня 2012 року № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

З урахуванням інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17 липня 2012 року № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" Акціонерне товариство "Харківобленерго" зробило перерахунок інфляційних за кожний місяць, а саме: за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2019 року, з урахуванням як інфляції так і дефляції за весь час. Сума інфляційних склала 86554,68 грн.

Згідно частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; відсутній предмет спору; суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу; позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних в сумі 86554,68 грн. задовольнити, в частині стягнення інфляційних на суму 217528,92 грн. провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістомстатті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 42775,34 грн.

Разом з тим, пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

В даному випадку, позивач реалізуючи можливості, які закладені в основі господарського процесуального законодавства України, виявив бажання на повернення з Державного бюджету України, сплаченого судового збору на підставі пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Оскільки провадження в частині стягнення з відповідача 217528,92 грн. інфляційних закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги норми статті 123 та пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", суд дійшов висновку про повернення позивачу з Державного бюджету 3262,94 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" (61001, м. Харків, вул. Актюбінська, буд. 24, ) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, поточний рахунок НОМЕР_1 в АТ «Мегабанк», ) за надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії з ПДВ - 1413801,17 (де компенсація перетікань реактивної електричної енергії - 1178167,65 грн. та ПДВ - 235633,52 грн.), пені в сумі 562914,64 грн., 3% річних в сумі 225504,31 грн., інфляційні в сумі 86554,68 грн. та 42775,34 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 562914,64 грн. пені.

Закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 217528,92 грн. інфляційних.

Повернути позивачу з Державного бюджету судовий збір у розмірі 3262,94 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17 5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "17" вересня 2020 р.

Суддя П.В. Хотенець