РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.09.2020Справа № 910/8844/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Ваховської К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" (79007, м. Львів, вул. Джерельна, 38)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул.Січових Стрільців, 40)

про стягнення 206 793,51 грн.

за участю представників:

від позивача: Александров О.В.

від відповідача: Шевченко В.Г.

У судовому засіданні 23.09.2020, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 206793,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок пошкодження вантажу, який згідно Генерального договору добровільного страхування вантажів з оплатою за кожне окреме перевезення №024.994155406.20223 від 03.12.2018 був застрахований ПрАТ "Страхова Компанія "ПЗУ Україна", позивач має право на страхове відшкодування у розмірі 196 262,44 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував до стягнення інфляційні втрати у розмірі 3349,58 грн, 3% річних у розмірі 3 589,89 грн та пеню у розмірі 3 591,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" було залишено без руху.

07.07.2020 до загального відділу діловодства господарського суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 25.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/8844/20, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.09.2020.

12.08.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що позивачем не доведено, що ним було вжито всіх можливих та належних заходів щодо збереження вантажу під час перевезення, здійснення належного кріплення вантажу позивачем не підтверджено жодним чином.

28.08.2020 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що згідно відповіді Phoenicia Flat Glass Sndustries Ltd упакування було здійснено належним чином. Причиною пошкодження вантажу могли бути неналежні умови перевезення (спуск вагону зі склом з сортувальної гілки без локомотиву, неналежний стан залізничних колій в Україні) або навіть умисні дії конкурентів. Позивач зазначає, що відповідачем не наданого жодного доказу з зазначенням порушеного нормативного акту, який встановлює стандарти та технічні умови, що встановлюють вимоги до відповідного упакування, розміщення та кріплення вантажів, зокрема, скла.

02.09.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач зазначає, що умови договору є вичерпними та не містять обов`язку ПрАТ "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" складати аварійний сертифікат у разі настання події, яка у подальшому може бути визнана страховим випадком.

У судовому засіданні 02.09.2020 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 23.09.2020.

У судовому засіданні 23.09.2020 суд заслухав представника позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору, а також представника відповідача, який проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

03 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» (надалі - позивач, страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі - відповідач, страховик) був укладений генеральний договір добровільного страхування вантажів з оплатою за кожне окреме перевезення №024.994155406.20223 (надалі - договір).

Відповідно до пп. 1.1. договору страхування страхувальник зобов`язується сплатити страхову премію у строки та у розмірах, що встановлені договором страхування та виконувати інші умови договору страхування, а страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у порядку і на умовах, визначених договором та виконувати всі інші умови договору.

Відповідно до пп. 4.2. страховий випадок - передбачена договором подія, що відбулася протягом строку страхування за договором страхування, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику або іншій особі - вигодонабувачу, а саме: втрата або пошкодження застрахованого вантажу.

Згідно з розділом 3 договору застраховані страхові випадки: ICC «А» «З відповідальністю за всі ризики», за які відповідно пп. 5.1.1. договору відшкодовуються збитки від пошкодження, повної загибелі або втрати всього або частини застрахованого вантажу, що сталися з будь-якої причини, за виключенням випадків, передбачених у п. 6 договору страхування.

Відповідно до пп. 7.4. договору загальна страхова сума по договору, зі змінами згідно Додаткової угоди №1 від 31.01.2019, в цілому встановлена в розмірі 93 500 000,00 грн.

Пунктом. 10.1. договору встановлено, що на посвідчення страхування за договором для кожного окремого перевезення страхувальнику надається відповідний Страховий сертифікат (за формою згідно Додатку №1 до договору) протягом 1 робочого дня до початку такого перевезення. Для цього Страхувальник за 2 робочі дні до початку відправлення вантажу, письмово або по факсу (з подальшим наданням оригіналу протягом 5 робочих днів) надає Страховику Заяву на окреме перевезення (за формою згідно Додатку №2 до договору), яка підтверджує найменування і вартість вантажу, дату відправлення та інформацію про транспортний засіб, упакування, перевізника та маршрут перевезення.

Згідно з п. 10.2.1. договору страхова премія на кожне окреме перевезення розраховується на основі заявленої страхувальником вартості вантажу на відповідне перевезення, з урахуванням умов п. 3 цього договору.

Страхувальник зобов`язаний сплатити страховий платіж до початку кожного окремого перевезення (п. 10.2.2. договору).

Відповідно до п. 13.5. договору при пошкодженні частини вантажу сума страхового відшкодування визначається як різниця між підтвердженою документально вартістю тієї частини вантажу, що була пошкоджена, і вартістю частини вантажу, що знаходиться в пошкодженому стані, за мінусом франшизи. Вартість вантажу в пошкодженому стані може бути встановлена шляхом вільного продажу.

Відповідно до п. 8 договору франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком по кожному страховому випадку і становить 1% від страхової суми за кожним перевезенням.

Пунктом 12.1. договору встановлено, що при настанні події, що може бути кваліфікована, як страховий випадок, у зв`язку з якою страхувальник звертається до страховика з вимогою про виплату страхового відшкодування, страхувальник зобов`язаний, зокрема, негайно повідомити страховика про настання страхового випадку за телефоном.

Відмова у виплаті повинна бути здійснена страховиком у письмовій формі з обґрунтуванням і надіслана страхувальнику протягом 10 робочих днів з моменту надання страхувальником всіх необхідних документів (п. 13.20. договору).

05 липня 2019 року на виконання п. 10.1. договору та з урахуванням заявки на окреме перевезення, страховиком було видано страховий сертифікат №28 від 05.07.2019 щодо перевезення з Ізраїлю, м. Хайфа (порт Хайфа) - м. Одеса (порт) - м. Бердичів вул. Низгірецька 16 вантажу «Листове скло прозоре товщиною 2,0 мм 2100*3210; 2,5 мм 2000*3210; 2,5 мм 2100*3210; 2,0 2000*3210 мм». Страхова сума складає 1384305,00 грн. Розмір страхової премії визначено у розмірі 5121,93 грн.

За доводами позивача, згідно платіжних доручень №3039 від 21.05.19 та №3089 від 28.05.2019 у страхувальника існувала переплата у сумі 9 558,19 грн, яка виникла у зв`язку з подвійною оплатою за договором.

24 липня 2019 року на залізничний вокзал м. Бердичева прибув вищевказаний вантаж, при перевірці якого позивачем було виявлено пошкодження у вигляді частково розбитого скла.

Цією ж датою на виконання розділу 12 договору позивачем було повідомлено про страховий випадок відповідача.

Відповідно до Звітів про результати огляду майна/обладнання/ТВ/вантажу/інше, які були складені 24.07.2019 та 25.07.2019 представником страховика Ліщинським М. А., встановлено кількість розбитого скла з кожної пачки скла.

Експертним висновком №В-1542 від 08.08.2019, що був складений експертом Житомирської Торгово-промислової палати Купріяновим А.А., встановлено кількість пошкодженого скла, яка складає 378 листів загальною площею 2 480,367 м2.

Вартість вказаного скла становить 2,6 доларів США за 1 м2 скла усіх товщин і розміру, тобто, 6 448,95 доларів США за все пошкоджене скло, по курсу на момент розмитнення 25,643112 грн за долар США, становить 165 371,15 грн. На розмитнення пошкодженого скла позивачем фактично витрачено 53 136,12 грн, транспортні витрати склали 20 417,82 грн, про що свідчить бухгалтерська довідка вих.. №440/3 від 08.08.2019.

За доводами позивача, пошкоджене скло не підлягало переробці на підприємстві позивача, а тому було продане як склобій у кількості 13 220 кг, за фактичною ціна за 1 кг у розмірі 2,18 грн без ПДВ. Вартість вантажу в пошкодженому стані склала 28 819,6 грн. Отже, за доводами останнього, з урахуванням розміру франшизи та вартості реалізованого вантажу в пошкодженому стані, сума страхового відшкодування, яка підлягала б виплаті на користь позивача складала 196 262,44 грн.

Листом від 05.11.2019 №8288-31 відповідач повідомив позивача про відмову в відшкодуванні заявлених збитків, так як при перевезенні вантажу мало місце порушення кріплення вантажу, що призвело до його пошкодження посилаючись на пп. 6.1.11 договору.

На виконання пп. 12.2. договору позивачем направлялись претензії продавцю товару Phoenicia Flat Glass Industries Ltd. та перевізнику TOB «Аркас Логистик Украйна», які відмовились оплачувати встановлені збитки у зв`язку з відсутністю їх вини. При цьому, Phoenicia Flat Glass Industries Ltd. зазначили, що належним чином запакували і закріпили вантаж, та просили надіслати аварійний сертифікат належної форми.

17 січня 2020 року позивач звернувся до відповідача із запитом вих. №32 про надання належним чином засвідченого аварійного сертифікату щодо страхового випадку, який стався 24.07.2019.

У відповідь на вищевказаний запит відповідач листом №840-31 від 11.02.2020 повідомив, що огляд пошкодженого майна 24.07.2019 було проведено представником страховика, без складання аварійного сертифікату. По даній події до розрахунку збитку приймались до уваги надані документи страхувальника, а саме претензія з розрахунком збитку, інвойси та бухгалтерські довідки.

Позивач звертаючись з позовом до суду зазначає, що відповідач всупереч умовам Генерального договору добровільного страхування вантажів з оплатою за кожне окреме перевезення №024.994155406.20223 від 03.12.2018 необгрунтовано відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, що є підставою для стягнення з останнього понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" збитків у розмірі 196 262, 44 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 Цивільного кодексу України.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає генеральний договір добровільного страхування вантажів з оплатою за кожне окреме перевезення №024.994155406.20223 від 03.12.2018 як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 354 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про страхування»).

За приписами статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Таким чином, за своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором обов`язкового страхування, який підпадає під правове регулювання глави 67 розділу ІІІ книги 5 Цивільного кодексу України, параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України та положень Закону України «Про страхування».

Як встановлено судом, на підставі укладеного між сторонами договору позивачем було застраховано вантаж - листове скло в заводських ящиках за страховим випадком ІСС «А» «З відповідальністю за всіма ризиками» (п. 3 договору).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За умовами п. 4.2. страховий випадок - передбачена договором подія, що відбулася протягом строку страхування за договором страхування, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику або іншій особі - вигодонабувачу, а саме: втрата або пошкодження застрахованого вантажу.

Судом встановлено, що за ризиком страхування ІСС «А» «З відповідальністю за всіма ризиками», зокрема, відшкодовуються збитки від пошкодження, повної загибелі або втрати всього або частини застрахованого вантажу, що сталися з будь-якої причини, за виключенням випадків, передбачених у п. 6 цього договору.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі заявки позивача на окреме перевезення відповідачем було видано страховий сертифікат №28 від 05.07.2019 щодо перевезення з Ізраїлю, м. Хайфа (порт Хайфа) - м. Одеса (порт) - м. Бердичів вул. Низгірецька 16 вантажу «Листове скло прозоре товщиною 2,0 мм 2100*3210; 2,5 мм 2000*3210; 2,5 мм 2100*3210; 2,0 2000*3210 мм» та визначено розмір страхової премії на суму 5121,93 грн, яка була оплачена страхувальником.

Таким чином, період відповідальності за договором страхування і страховим сертифікатом №28 від 05.07.2019 встановлений з 00:00 год. 05.07.2019 по 24:00 год. 05.09.2019.

Судом також встановлено, що 24.07.2019 на залізничній станції Бердичів-1, після відкриття контейнерів, було виявлено пошкодження частини вантажу, а саме розбитого скла у кількості 378 листів загальною площею 2480,367 м2, про що свідчать складені представником страховика Звіти про результати огляду майна/обладнання/ТВ/вантажу/інше від 24.07.2019 та 25.07.2019, а також Експертний висновком Житомирської Торгово-промислової палати №В-1542 від 08.08.2019, який був зроблений на замовлення позивача.

Відповідно до частин 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи листа Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" вих. №840-31 від 11.02.2020, огляд пошкодженого майна 24.07.2019 був проведений представником страховика без складання аварійного сертифікату.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону України "Про страхування" та ч. 3 ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 991 Цивільного кодексу України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку: одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом.

Судом встановлено, що відповідач відмовляючи листом №8288-31 від 05.11.2019 в відшкодуванні заявлених позивачем збитків зазначає, що при перевезенні вантажу мало місце порушення кріплення вантажу, яке призвело до його пошкодження. Таким чином, відповідач посилаючись на Експертний висновок №В-1542 від 08.08.2019 вважає, що пошкодження товару сталося внаслідок неналежного упакування, а відтак, понесенні позивачем збитки не підлягають відшкодуванню.

Відповідно до підпункту 6.1.11 договору не відшкодовуються збитки, що сталися внаслідок неналежного упакування або закупорювання вантажу, відправлення вантажу в ушкодженому стані або з порушенням вимог щодо формування укрупнених вантажних місць, неналежного розміщення та кріплення вантажу, порушення страхувальником, вигодонабувачем, їхніми працівниками, представниками або особами, які діяли за їхнім дорученням, встановлених правил перевезення, пересилання, складування, навантаження (розвантаження), зберігання вантажів або використання транспортних засобів, технічний стан яких не забезпечує збереження вантажу під час перевезення.

Дослідивши наявний у матеріалах справи Експертний висновок №В-1542 від 08.08.2019, який був виконаний на замовлення позивача експертом Житомирської Торгово-промислової палати Купріяновим А.А., суд зазначає, що під час проведення експертизи було встановлено відсутність видимих слідів відкривання контейнерів і доступу до товару. Тенти контейнерів мали сліди ремонту, були забрудненні, проте, явних слідів проникнення до товару не виявлено. Стінки контейнера №ZCSU4023200 мали сліди механічних пошкоджень (вм`ятини, царапини). Після відкриття контейнерів і вигрузці ящиків з товаром було виявлено пошкодження упаковки скла в результаті зміщення ящиків - пошкодження кріплення ящиків зі склом, розлом і розірвання розпірних і фіксуючих планок, відсутність розпірних клинів, розрив металічної стяжки ящиків, що призвело до пошкодження скла під час транспортування.

Тобто, за результатами вищевказаної експертизи було виявлено пошкодження упаковки, у якій знаходився застрахований вантаж. Обставини щодо неналежного кріплення, пакування чи перевезення вантажу, на які посилається відповідач, даним Експертним висновком не встановлено.

Відповідно до п. 9.1.1. договору упакування і кріплення застрахованого вантажу повинні бути в справному стані та відповідати умовам перевезення, маршруту перевезення і прийнятим торговим зви заяв, а також стандартам і технічним умовам, що встановлюють вимоги до відповідного упакування, розміщення та кріплення вантажу.

Вантаж повинен бути підготовлений до перевезення належним чином, а саме: на початок перевезення вантаж повинен бути у стані, при якому продивляються його явні зовнішні пошкодження (наприклад: подряпини, вм`ятини, сколи, порушення лако-фарбового покриття, та інші). На вимогу страховика перед відправленням вантажу здійснюється його огляд представником страховика, сюрвеєм або іншою уповноваженою особою та усі виявлені зовнішні пошкодження вантажу фіксуються у відповідних актах огляду. Страховик не несе відповідальності за виявлені до початку перевезення та зафіксовані в акті огляду зовнішні пошкодження вантажу (п. 9.1.2 договору).

Отже, зі змісту вищевказаних умов договору вбачається, що відповідач мав право перед відправленням вантажу здійснити його огляд та зафіксувати виявлені зовнішні пошкодження, у випадку їх наявності. Однак, як встановлено судом, відповідач такою можливістю не скористався, аварійного комісара для визначення причин настання страхового випадку не залучив, складення аварійного сертифікату не забезпечив, проведення власного експертного дослідження не здійснив.

Крім того, судом прийнято до уваги наявний у матеріалах справи лист Phoenicia Flat Glass Industries Ltd, як продавця товару, у якому останній повідомив, направлений позивачу вантаж був належним чином запакований, що підтверджується виконаними фотознімками.

Пунктом 13.3. договору встановлено, що у разі дійсної повної загибелі всього або частини вантажу, сумою страхового відшкодування є страхова сума вантажу або її частина, що загинула, за мінусом франшизи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Судом встановлено, що загальна страхова сума по договору, зі змінами згідно Додаткової угоди №1 від 31.01.2019, була встановлена у розмірі 93500000,00 грн.

При цьому, згідно бухгалтерської довідки №440/3 від 08.08.2019 вартість пошкодженого скла склала 165 371,15 грн, а також було витрачено 53 136,12 грн на розмитнення пошкодженого вантажу та 20 417,82 грн на транспортні витрати.

З наявної у матеріалах справи бухгалтерської довідки вих. №496 від 19.09.2019 також вбачається, що ціна реалізації вантажу в пошкодженому стані, а саме як склобій у кількості 13220 кг, становить 28 819,6 грн.

Таким чином, враховуючи вартість реалізованого вантажу в пошкодженому стані - 28 819,60 грн та розмір франшизи - 13 843,05 грн, суд дійшов висновку, що належним чином доведеною та документально підтвердженою сумою страхового відшкодування є 196 262,44 грн (238 925,09 грн - 28 819,60 грн - 13843,05 грн), у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення вищевказаної суми страхового відшкодування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем було нараховано до стягнення пеню у розмірі 3 591,60 грн.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання.

Судом встановлено, що у п. 17.4. договору страхування сторони передбачили, що за несвоєчасну сплату страхового відшкодування страховик сплачує страхувальнику пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі 0,01% відповідної суми прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення.

Здійснивши перевірку заявленої до стягнення з відповідача суми пені, нарахованої за період з 06.11.2019 по 06.05.2019, суд дійшов висновку, що розрахунок останньої є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягаю задоволенню в повному обсязі.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% у розмірі 3 589,89 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 349,58 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку заявленої до стягнення з відповідача суми 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що розрахунок останніх є обґрунтованим, арифметично вірним, а тому вимоги в цій частині правомірні та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ", з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул.Січових Стрільців, буд. 40, ідентифікаційний код 20782312) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" (13306, 79007, м. Львів, вул. Джерельна, буд. 38 ідентифікаційний код 39214213) 196 262 (сто дев`яносто шість тисяч двісті шістдесят дві) грн - суму страхового відшкодування; 3 591 (три тисячі п`ятсот дев`яносто одна) грн 60 коп. - пені; 3 589 (три тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 89 коп. - 3 % річних; 3 349 (три тисячі триста сорок дев`ять) грн 58 коп. - інфляційних втрат та 3 101 (три тисячі сто одна) грн 90 коп. - витрати по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.09.2020

Суддя Л. Г. Пукшин