ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020 справа № 914/2479/19

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», м. Київ,

до відповідача: Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Львів,

про: відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку суброгації

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання А.П. Полянський

За участю представників сторін:

від позивача: І.В. Білоконь представник;

від відповідача: М.В. Лесюк представник.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку суброгації.

Ухвалою суду від 14.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.12.2019. Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.

Ухвалою суду від 02.03.2020 закрито підготовче провадження у справі № 914/2479/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.03.2020.

У зв`язку з впровадженням карантинних заходів запобіганню поширення на території України коронавірусу COVID-19, ухвалою суду від 23.03.2020 судове засідання у даній справі відкладено до закінчення карантинних заходів.

Ухвалою суду від 01.06.2020, у зв`язку з скасуванням Кабінетом Міністрів України певних заборон, призначено розгляд справи №914/2379/19 в судовому засіданні на 15.06.2020.

В подальшому ухвалами суду розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 13.07.2020, 17.08.2020 та 07.09.2020.

Представник позивача явку в судове засідання 07.09.2020 забезпечив в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою ресурсу «EasyCon». В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає наступне.

27.09.2018 року сталася дорожньо - транспортна пригода, за участю транспортного засобу Mersedes-Benz E200, д/п НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , чим пошкодив дві шини з водійської сторони автомобіля.

Відповідно до постанови Радехівського районного суду Львівської області №451/236/19 ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадженням робіт».

На підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №31574а8зга від 28.02.52018 року, укладеного із ОСОБА_1 , позивач визнав зазначену вище подію страховою і здійснив виплату в розмірі 44 769,08 грн.

Відтак, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування відповідачем шкоди, завданої його працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків і просить стягнути з Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в порядку суброгації 44 769,08 грн.

Представник відповідача в судове засідання 07.09.2020 з`явився, в поданому відзиві на позовну заяву та пояснення по суті справи позовні вимоги позивача не визнає, вважає, що вказані Позивачем збитки, які останній поніс у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, та отримані автомобілем під час ДТП від 04.02.2019 пошкодження через невідповідний стан автомобільної дороги є недоведеними, суперечливими та односторонніми, враховуючи таке:

На думку відповідача, Акт огляду транспортного засобу був складений у місті Львів 07.02.2019, а не за місцем ДТП в місті Радехів, 04.02.2019; пошкодження вказані в Схемі місця ДТП від 04.02.2019 та у Повідомленні про настання події, що має ознаки страхового випадку від 04.02.2019 суттєво відрізняються від тих, що зазначені у Акті огляду ТЗ від 07.02.2019;

Акт огляду ТЗ від 07.02.2019, складений з порушенням ч. 2 ст. 20 Закону України «Про страхування» та п. 26.1.2 Договору страхування.

Крім того, як зазначає відповідач, у Повідомленні в частині «Інформація про направлення на СТО, здійснення огляду ТЗ, місцезнаходження ТЗ» не вказується реквізитів СТО, яке мало би здійснювати ремонт пошкодженого авто.

Відповідач стверджує, що із доданого до позовної заяви витягу із Інтернет магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » немає можливості встановити, чи були куплені і встановлені саме дві легкові зимові шини марки Michelin Pilot Alpin РА3 245/45 R14 99 V, а матеріали справи не містять відомостей, які роботи і в якому обсязі були замовлені і по факту виконані СТО, оскільки наряд замовлення на ремонт автомобіля та акт виконання робіт відсутні.

Відповідач вважає, що підстав для визнання збитків завданих Автомобілю внаслідок ДТП від 04.02.2019 не було, оскільки, відповідно до пункту 30.2.3 Договору, а також відомостей, вказаних уповноваженою особою органу поліції у «Схемі місця ДТП від 04.02.2019» (перелік пошкоджень: «розрізано переднє та заднє колесо, деформовано диски лівої сторони») та у Повідомленні ОСОБА_1 про настання події, що має ознаки страхового випадку від 04.02.2019 (перелік пошкоджень: «колеса передні два, диски на обох колесах»), даний випадок фактично не є страховим, і відповідно відшкодуванню не підлягав.

Крім цього, незрозумілим для відповідача є включення до Ремонтних калькуляцій від 13.02.2019 та 20.02.2019 коштів на лакофарбовий матеріал та вартість робіт із фарбування в сумі 9 740,91 грн.

Також, відповідач у поданому відзиві на позов вважає за необхідне зазначити:

- жодні із доданих документів не містять посилань на розміри, глибину та місце розташування вибоїни, тоді як в Схемі ДТП, яка сталася 04.02.2019 року о 19 год. 00 хв. на а/д Н-17 Львів-Радехів-Луцьк у м. Радехів на вул. Стоянівська, 35 зазначено про її наявність. Крім того, у «Схемі ДТП» графа «Серія та номер полісу ОСЦПВ наземних ТЗ та назва страхової організації, яка його видала» не містить вказівки на Страхову компанію ТЗ, що отримав пошкодження, а в графі «Ознайомлені особи» зі схемою ДТП відсутні підписи ОСОБА_3

- ні Протокол про адміністративне правопорушення від 07.02.2019, ні Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності від 19.03.2019 у справі № 451/236/19 не містять відомостей, які саме норми ДСТУ було порушено посадовою особою Залізниці, на яку покладено обов`язок із забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги, де сталося ДТП, яке призвело до пошкодження ТЗ.

- обставини справи вказують на те, що Протокол про притягнення до адміністративної відповідальності від 07.02.2019 складений із порушеннями вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішній справ України від 07.11.2015 № 1395 (яка була чинна на момент скоєння ДТП) (далі - Інструкція), а відтак можливості встановити, які саме норми ДСТУ було порушено посадовою особою Залізниці немає.

Разом з тим, відповідач зазначає, що зі змісту постанови Радехівського районного суду Львівської області від 19.03.2019 у справі № 451/236/19 вбачається, що судом не встановлювався факт належності фізичної особи, а саме ОСОБА_2 , якого було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, до переліку осіб, які є відповідальними за утримання ділянки дороги, на якій відбулася дорожньо-транспортна пригода, а також наявність трудових відносин між винною фізичною особою та Залізницею.

Позивачем подано пояснення на відзив на позовну заяву, в якому він зазначає про те, що відповідно до п. 29.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту №31574а8згавід 28.02.2018 (далі - Договір), страхове відшкодування виплачується Страховиком згідно з Договором на підставі повідомлення про подію, письмової Заяви Страхувальника на виплату страхового відшкодування і Страхового акту, який складається страховиком.

Позивач зазначає, що умовами укладеного Договору передбачена можливість визначення розміру збитків на підставі рахунку СТО.

Відповідно до рахунку №80 ТзОВ «Україна-ЛВ-ТУР» вартість відновлювального ремонту застрахованого об`єкту склала 49774,08 грн.

Відповідно до п.10.2. Договору встановлена безумовна франшизу розмірі 0,50% від страхової суми, встановленої на відповідний період дії Договору.

Відповідно до п. 11 Договору страхова сума складає 1001000,00 грн.

Відтак, 0,50 % від 1001000,00 грн. складає 5005,00 грн, що є безумною франшизою при завданні збитків внаслідок ДТП.

Розрахунок страхового відшкодування позивач визначив наступним чином:

49774,08 грн - 5005,00 грн. = 44 769,08 грн де:

49774,08 грн - вартість відновлювального ремонту застрахованого об`єкту на підставі рахунку №80. ТзОВ «Україна-ЛВ-ТУР» від 13.01.2019;

5005,00 грн. - безумовна франшиза згідно п. 10.2. Договору.

Як вбачається з платіжного доручення №536 366 від 14.07.2019р. страхове відшкодування у розмірі 44769,08 грн було сплачено на ТОВ «Компанія «Україна-ЛВ- Тур».

Позивач зазначає, що пояснення того, що у звіті №96/19 про оцінку вартості розмірі збитків заподіяних від 20.02.2019р. вказується дата оцінки - 04.02.20219р., а акт обстеження був проведений 07.02.2019р. є те, що експерт проводив огляд пошкоджень 20.02.2020р., та склав протокол огляду місця події від 20.02.2019р., а при складенні ремонтної калькуляції вказував, що оцінка пошкоджень розраховувався за цінами станом на 04.02.2019р. дата ДТП. При цьому акт огляду пошкоджень на СТО від 07.02.2019р. немає жодного відношення до звіту експерта, оскільки цей документ є попереднім оціночним документом і у позивача не було обов`язку сплачувати страхове відшкодування на підставі цього документу. Крім того, вартість відновлювального ремонту згідно звіту експерта у розмірі 49 780,11 грн. повністю узгоджується із вартістю виплаченого стразового відшкодування у розмірі 44 769,08 грн згідно рахунку СТО відповідно до умов договору.

На думку позивача, наявність рахунка-фактури та платіжного доручення є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Крім того, наявність або відсутність акту виконаних робіт з ремонту застрахованого транспортного засобу не впливає на виплату страхового відшкодування, оскільки цей документ не є обов`язковим для здійснення страхового відшкодування за умовами договору добровільного страхування. Натомість, для виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування необхідним є рахунок, на підставі якого в порядку укладеного договору позивачем і було здійснено страхове відшкодування. Враховуючи, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач зобов`язаний компенсувати позивачу» слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків.

Як зазначає позивач, договором страхування № 31574а8зга не визначено обов`язку для позивача повідомляти про дату, місце та час проведення огляду другого учасника ДТП чи іншої особи, винної у скоєнні збитків, в п. 26.3.3. Договору страхування вказано, що страховик має право за необхідності повідомляти таких осіб про дату, місце і час проведення огляду, але не обов`язок. Позивач не скористався таким правом з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у разі потреби можливий виклик заінтересованих осіб для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу.

Тобто, Методика не передбачає обов`язку виклику заінтересованих осіб для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу. Виклик заінтересованих осіб згідно п.5.2 Методики є правом, а не обов`язком експерта, оскільки передбачає такий виклик «у разі потреби».

Позивач стверджує, що факт ідентифікації всіх пошкоджень, які зафіксовані у акті огляду від 07.02.2019р. підтверджується фотододатками та знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із пошкодженнями, які були зазначені у схемі місця ДТП від 04.02.2019р.

Договором страхування № 31574а8зга також не визначено обов`язку для позивача проводити огляд пошкоджень ТЗ на місці скоєння ДТП.

В схемі місця ДТП від 04.02.2019р. зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу - автомобіля Mersedes-Benz E200, д/п НОМЕР_1 : розрізане переднє та ліве колесо з лівого боку, деформовано диски з лівої сторони.

В акті огляду транспортного засобу від 07.02.2019.р зазначено наступний характер пошкоджень:

1. Титановий диск передній лівий - заміна (зазначено І у схемі місця ДТП);

2. Титановий диск задній лівий - заміна (зазначено і у схемі місця ДТП);

3. Автошина передня ліва - заміна (зазначено і у схемі місця ДТП);

4. Автошина задня ліва - заміна (зазначено і у схемі місця ДТП);

5. Бампер передній покрасити (це пошкодження знаходиться у причинно- наслідковому зв`язку із потраплянням застрахованого об`єкту у яму, підтверджується фотододатками пошкодження лакофарбового покриття з лівого боку та знаходиться недалеко від дисків);

6. накладка порогу ліва - покрасити (це пошкодження знаходиться у причинно- наслідковому зв`язку із потраплянням застрахованого об`єкту у яму, що підтверджується фотододатками пошкодження лакофарбового покриття з лівого боку та знаходиться недалеко від дисків);

7. Бампер задній - покрасити (це пошкодження знаходиться у причинно- наслідковому зв`язку із потраплянням застрахованого об`єкту у яму, підтверджується фотододатками пошкодження лакофарбового покриття з лівого боку та знаходиться недалеко від дисків);

8. Захист днища (лівий) - заміна (дане пошкодження не є видимим, тому не було вказане у схемі місця ДТП, пошкодження знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із потраплянням застрахованого об`єкту у яму).

Крім того, у протоколі огляду експерта від 20.02.2019р. експертом вказано, що можливі скриті дефекти передньої та задньої підвіски, які будуть виявлені в процесі ремонту на СТО.

Відтак, на думку позивача, ним не були порушені умови договору при виплаті страхового відшкодування.

У поясненні від 18.12.2019№ПЮ-14 відповідач вважає доводи позивача необґрунтованим та недоведеним зважаючи на наступне. На думку відповідача, в порушення п. 29.2 Договору, Позивач здійснив виплату страхового відшкодування значно раніше ніж було проведено оцінку транспортного засобу, а саме 14.02.2019 (згідно з платіжним дорученням від 14.02.2019 № 536 366), тоді як огляд та оцінка автомобіля Mersedes-Benz E200, д/п НОМЕР_1 оцінювачем ОСОБА_4 відбулися лише 20.02.2019 (відповідно до Звіту № 96/19 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ від 20.02.2019 та Протоколу № 96/19 огляду ТЗ від 20.02.2019).

Також, відповідачу незрозумілим є той факт, що СТО - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Україна ЛВ-ТУР», згідно Акту надання послуг № 147 від 13.03.2019, у перелік найменування робіт та послуг включила, зокрема, фарбування переднього бампера, фарбування заднього бампера, фарбування лівої накладки порога, та врахувала шпаклівку універсальну, грунт акриловий, фарбу автомобільну, лак акриловий, розчинник 647 БП, згідно з накладною № 118 від 12.03.2019.

Також зазначає, що мийка автомобіля на суму 170,00 грн., яка згідно Акта надання послуг № 147 від 13.03.2019 була включена Компанією «Україна ЛВ-ТУР» у послуги по ремонту ТЗ, також не є страховим відшкодуванням згідно умов Договору.

У судовому засіданні 03.02.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Позивачем у справі (ідентифікаційний код 20474912) було здійснено заміну найменування з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 20.06.2019 року.

Між позивачем ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №31574а8зга від 28.02.52018 року, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечить закону, пов`язані з володінням, користування і розпорядженням наземним транспортним засобом Mersedes-Benz E200, д/п НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

27.09.2018року сталася дорожньо - транспортна пригода, за участю транспортного засобу Mersedes-Benz E200, д/п НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та пощкоджено дві шини з водійської сторони автомобіля.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №320107 від 07.02.2019 року, ОСОБА_2 , працюючи майстром ВП «К.Бузька дистанційна колія» 04.02.2019 року, о 19 год 28 хв., на а/д Н-17 Львів- Радехів, на залізничному переїзді від МО-0-2 км було допущено недоліки залізнодорожнього переїзду, вибоїна з порушенням правил норм ДСТУ, що призвело до пошкодження ТЗ Mersedes-Benz E200, д/п НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Радехівського районного суду Львівської області №451/236/19 ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП порушеня правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадженням робіт».

Відповідно до рахунку №80 від 13.02.2019 ТзОВ «Україна ЛВ-ТУР» вартість відновлюваного ремонту Mersedes-Benz E200, д/п НОМЕР_1 склала 49 774,08 грн у тому числі 8 295,68 грн ПДВ.

За страховим випадком (ДТП) позивачем складено страховий акт по договору страхування №АХ 2446108 від 13.02.2019 року, було визнано суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 44 769,08 грн (а.с. 59), виплата підтверджується платіжним дорученням №536 366 від 14.02.2019 року (а.с.67).

З метою врегулювання спору в досудовому порядку АТ «Українська залізниця» було надіслано претензію вих.№ЕЛ_8390 від 10.06.2019, на яку Регіональна філія «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» надала відповідь від 23.07.2019 №ПЮ-182, в якій зазначила, що Залізниця відмовляє у задоволенні претензії. Наданий лист АТ «СК «АРКС» надіслало заперечення щодо відповіді на претензію від 03.10.2019, у відповідь на якого Залізниця надіслала листа від 05.11.2019 №ПЮ-242 про те, що вимоги про сплату коштів є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у відповіді №ПЮ 182 від 23.07.2019.

Зважаючи на відмову відповідача сплачувати кошти в досудовому порядку, позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку суброгації у розмірі 44 769,08 грн.

Відповідач проти позову заперечив, з підстав наведених вище.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення частково.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та інших нормативно-правових актів.

Положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Положеннями статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Надаючи правову кваліфікацію виниклим правовідносин, суд виходить із того, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором страхування, який підпадає під правове регулювання параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України, глави 67 Цивільного кодексу України та Закону України «Про страхування».

Як передбачено ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічні визначення поняття «договір страхування» містяться в ст. 354 Господарського кодексу України та ст. 979 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень ст. 981 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про страхування» договір страхування укладається в письмовій формі, а також може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

За визначенням ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Одним зі страхових ризиків за умовами Договору страхування є «збитки внаслідок ДТП» - будь яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання(п.25.2.2 Договору страхування).

Відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом п. 3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке ч.16 ст. 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні приписи містяться в ч.ч. 1, 2 ст. 990 Цивільного кодексу України, згідно яких страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Як зазначалось судом вище, дорожньо-транспортна пригода, яка відбулась 27.09.2018 року за участю застрахованого позивачем транспортного засобу марки Mersedes-Benz E200, д/п НОМЕР_1 , визначена сторонами як страховий ризик, на випадок якого здійснювалось страхування, та майнова шкода, завдана страхувальникові позивача, була відшкодована позивачем відповідно до умов Договору страхування. При цьому постановою Радехівського районного суду Львівської області від 19.032019 року у справі №451/236/19, винним у скоєному правопорушенні, передбаченому ч. 4 с. 140 КУпАП, визнано громадянина ОСОБА_2 , у зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення штрафу у розмірі 850,00 грн.

За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов`язковим. Одним із видів обов`язкового страхування, згідно п. 9 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону, є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 вищевказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_2 , працюючого майстром ВП «К. Бузька дистанційна колія» визнана ним особисто та встановлена у судовому порядку. Доказів оскарження цього факту до матеріалів справи не долучено.

Згідно пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно до статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

В силу ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Згідно ч. 1 ст.25 Закону України « Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договору страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акту, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п. 29.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту №31574а8згавід 28.02.2018 (далі - Договір), страхове відшкодування виплачується Страховиком згідно з Договором на підставі повідомлення про подію, письмової Заяви Страхувальника на виплату страхового відшкодування і Страхового акту, який складається страховиком.

Згідно п. 29.12 Договору при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ ( Кошторису) збитків, в який включається вартість запасних частіш, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається Страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків СТО (згідно з у мовами договору п. 29.13). В окремих випадках розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо Страховиком чи уповноваженою ним особою (аварійним комісаром).

Згідно п. 15 Договору встановлену умови виплати страхового відшкодування.

Відповідно до 15.1. Договору встановлена умови виплати страхового відшкодування - «На базі неавторизованого СТО за вибором Страховика». Саме тому у повідомленні про настання події не вказано реквізити СТО, яке здійснювало ремонт пошкодженого ТЗ, оскільки страховик самостійно обирав СТО, а не страхувальник згідно умов договору, у заяві на виплату страхового відшкодування так і було вказано, що отримувач страхового відшкодування - згідно умов договору.

Відповідно до п. 29.13.1 Договору при розрахунку розміру страхового відшкодування в Кошторис включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключного виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі неавторизованої СТО за вибором Страховика.

Отже, умовами укладеного Договору передбачена можливість визначення розмір збитків на підставі рахунку СТО.

Відповідно до рахунку №80 ТзОВ «Україна-ЛВ-ТУР» вартість відновлювального ремонту застрахованого об`єкту склала 49774,08 грн з ПДВ.

Відповідно до п.10.2. Договору встановлена безумовна франшиза розмірі 0,50% від страхової суми, встановленої на відповідний період дії Договору.

Відповідно до п. 11 Договору страхова сума складає 1001000,00 грн.

Відтак, 0,50 % від 1001000,00 грн складає 5005,00 грн, що є безумною франшизою при завданні збитків внаслідок ДТП.

Як вбачається із поданого позивачем розрахунку страхового відшкодування, 49774,08 грн в тому числі ПДВ (вартість відновлювального ремонту застрахованого об`єкту на підставі рахунку №80 ТзОВ «Україна-ЛВ-ТУР» від 13.01.2019) - 5005,00 грн. (безумовна франшиза згідно п. 10.2. Договору ) = 44 769,08 грн (розмір страхового відшкодування)

Згідно долученого до матеріалів справи платіжного доручення №536 366 від 14.07.2019р. страхове відшкодування у розмірі 44769,08 грн (без ПДВ) було сплачено на ТОВ «Компанія «Україна-ЛВ-Тур».

Суд вважає, що наявність рахунку на оплату від 13.02.2019 року ТзОВ «Компанія Україна ЛВ- Тур», та платіжного доручення № 356 366 від 14.02.2019 є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Згідно з п.196.1.3 ст.196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Виходячи з системного аналізу змісту вищенаведених норм законодавства всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ, в зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п.36.4 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

Таким чином, у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Таким чином у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов`язання не виникають.

Водночас, у разі якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ.

Відтак, в силу приписів ч.2 ст.14 ЦК України страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником ПДВ.

Наведене випливає також з приписів ч.2 ст.1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, згідно рахунку на оплату №80 від 13.02.2019 вартість відновлювального ремонту Mersedes-Benz E200, д/п НОМЕР_1 склала 49 774,08 грн у тому числі 8 295,68 грн ПДВ.

За страховим випадком (ДТП) позивачем було визнано суму страхового відшкодування в розмірі 44 769,08 грн ( 49774,08 грн. в т.ч. ПДВ вартість відновлювального ремонту 5005,00 грн франшиза = 44769,08 грн ) виплата, якого підтверджується платіжним дорученням №536 366 від 14.02.2019 року за рахунком №80 від 13.02.2019 у сумі 44 769,08 грн без ПДВ.

Таким чином, при визначенні і сплаті суми страхового відшкодування позивачем не відмінусовано розмір ПДВ , що складає 8295,68 грн., хоча в призначенні платежу (№536 366 від 14.02.2019 року ) зазначено, що виплачувана сума страхового відшкодування без ПДВ.

Згідно проведеного судом розрахунку розміру страхового відшкодування без ПДВ, яке підлягало сплаті позивачем , судом встановлено наступне:

Оскільки згідно платіжного доручення №536 366 від 14.02.2019 страхове відшкодування було сплачено на ТОВ «Компанія «Україна-ЛВ-Тур» у розмірі 44 769,08 грн без ПДВ, тоді як ПДВ згідно рахунку на оплату №80 від 13.02.2019 становить 8 295,68 грн, а франшиза згідно із даними Договору страхування становить 5005,00 грн, то розмір страхового відшкодування без ПДВ, який повинен був бути виплачений ТОВ «Компанія «Україна-ЛВ-Тур» повинен був розраховуватися із суми вартості відновлювального ремонту без ПДВ, а саме:

49774,08 грн. вартість відновлювального ремонту з ПДВ 8295,68 грн. ПДВ - 5005,00 грн франшиза = 36473,40 грн. Отже розмір права вимоги, яке перейшло до позивача за спірним страховим випадком, та підлягає до задоволення становить 36 473,40 грн.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства, зокрема, є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що неможливо встановити, які саме пошкодження ТЗ були завдані внаслідок ДТП від 04.02.2019, про те, що знищення шин, ковпаків коліс та дисків та інших складових колеса у разі відсутності інших пошкоджень не є страховим випадком та відшкодуванню не підлягає. Так, суд зазначає наступне, в схемі місця ДТП від 04.02.2019р. зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу - автомобіля Mersedes-Benz E200, д/п НОМЕР_1 : розрізане переднє та ліве колесо з лівого боку, деформовано диски з лівої сторони.

В акті огляду транспортного засобу від 07.02.2019 р. зазначено наступний характер пошкоджень:

1. Титановий диск передній лівий - заміна (зазначено і у схемі місця ДТП);

2. Титановий диск задній лівий - заміна (зазначено і у схемі місця ДТП);

3. Автошина передня ліва - заміна (зазначено і у схемі місця ДТП);

4. Автошина задня ліва - заміна (зазначено і у схемі місця ДТП);

5. Бампер передній покрасити (це пошкодження знаходиться у причинно- наслідковому зв`язку із потраплянням застрахованого об`єкту у яму, підтверджується фотододатками пошкодження лакофарбового покриття з лівого боку та знаходиться недалеко від дисків);

6. Накладка порогу ліва - покрасити (це пошкодження знаходиться у причинно- наслідковому зв`язку із потраплянням застрахованого об`єкту у яму, підтверджується фотододатками пошкодження лакофарбового покриття з лівого боку та знаходиться недалеко від дисків);

7. Бампер задній - покрасити (це пошкодження знаходиться у причинно- наслідковому зв`язку із потраплянням застрахованого об`єкту у яму, підтверджується фотододатками пошкодження лакофарбового покриття з лівого боку та знаходиться недалеко від дисків);

8. Захист днища (лівий) - заміна (дане пошкодження не є видимим, тому не було вказане у схемі місця ДТП, пошкодження знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із потраплянням застрахованого об`єкту у яму).

Крім того, у протоколі огляду експерта від 20.02.2019р. експертом вказано, що можливі скриті дефекти передньої та задньої підвіски, які будуть виявлені в процесі ремонту на СТО.

Відтак позивачем не були порушені умови договору при виплаті страхового відшкодування.

Суд відноситься критично до твердження відповідача про відсутність трудових відносин між винною фізичною особою та Залізницею, адже як в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 320107 від 07.02.2019 року ( який не оскаржений) , так і в постанові Радехівського районного суду Львівської області №451/236/19 ( при постановленні якої ОСОБА_2 був присутній і визнав свою вину), що набрала законної сили, зазначено, що ОСОБА_2 , працюючи майстром ВП «К.Бузька дистанційна колія» 04.02.2019 року, о 19 год 28 хв., на а/д Н-17 Львів- Радехів, на залізничному переїзді від МО-0-2 км було допущено недоліки залізнодорожнього переїзду, вибоїна з порушенням правил норм ДСТУ, що призвело до пошкодження ТЗ Mersedes-Benz E200, д/п НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Із декларації НАЗК ОСОБА_2 за 2016-2019 роки, які є у відкритому доступі, вбачається, що він працює на посаді шляхового майстра, місце праці Львівська область, ВП Кам`янка Бузька дистанція колії Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця».

Також не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи факт порушення п. 5.2. Методики, а саме: не повідомлення ОСОБА_2 про проведення огляду ТЗ, адже відповідно до п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у разі потреби можливий виклик заінтересованих осіб для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу.

Тобто, Методика не передбачає обов`язку виклику заінтересованих осіб для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу. Виклик заінтересованих осіб згідно п.5.2 Методики є правом, а не обов`язком експерта, оскільки передбачає такий виклик «у разі потреби».

Договором страхування № 31574а8зга не визначено обов`язку для позивача повідомляти про дату, місце та час проведення огляду другого учасника ДТП чи іншої особи, винної у скоєнні збитків, в п. 26.3.3. Договору страхування вказано, що страховик має право за необхідності повідомляти таких осіб про дату, місце і час проведення огляду, але не обов`язок. Позивач не скористався таким правом з огляду на наступне.

Відтак, твердження відповідача про те, що він чи ОСОБА_2 не були повідомлені про дату, місце та час проведення огляду КТЗ не спростовує правильність проведення такого огляду, оскільки вимога про виклик заінтересованої особи не е імперативною і виклик таких осіб здійснюється лише у разі потреби.

Факт ідентифікації всіх пошкоджень, які зафіксовані у акті огляду від 07.02.2019р. підтверджується фотододатками та знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із пошкодженнями, які були зазначені у схемі місця ДТП від 04.02.2019р.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Серявін та інші проти України» зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Зважаючи на це, суд дійшов переконання, що вищенаведені доводи належним чином обґрунтовують мотиви прийнятого судом рішення.

Аналогічна позиція викладена у Постанові від 17.12.2019 року Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Булгакової І.В., Бенедисюка І.М. і Селіваненка В.П. (справа № 910/1548/19).

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем частково, та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволений позовних вимог. Отже, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 1565,04 грн.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (79007, місто Львів, вулиця Гоголя, будинок 1; ідентифікаційний код 40081195) на користь Приватного акцонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8; ідентифікаційний код 20474912) відшкодування матеріальної матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку суброгації 36 473,40 грн та 1565,04 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 17.09.2020.

Суддя Н.Є. Березяк