ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2020 р. Справа№ 911/2308/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тарасенко К.В.

Секретар судового засідання: Огірко А.О.

За участю представників учасників процесу:

від позивача: адвокат Ганченко М.О. - за довіреністю № 1-2246 від 23.01.2020;

від відповідача: адвокат Крикунов О.В. - за ордером серія КС № 726413 від 21.05.2020;

від третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: адвокат Богдан С.В. - за довіреністю № Др-292-1219 від 26.12.2019;

від третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: адвокат Пронюк В.Я. - за довіреністю № 14-190 від 17.05.2019.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19 (суддя Заєць Д.Г., м. Київ, повний текст рішення складено 18.02.2020)

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ

до Комунального підприємства «Васильківтепломережа», м. Васильків, Київська обл.

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1) Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київолбгаз», м. Боярка, Києво - Святошинський р-н, Київська обл.

2) Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

про зобов`язання повернути майно та стягнення коштів

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

17.09.2019 Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (надалі - АТ «Укртрансгаз»/позивач/скаржник) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Васильківтепломережа» (надалі - КП «Васильківтепломережа»/відповідача) про зобов`язання повернути майно та стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач набув природний газ позивача без будь-якої правової підстави, у зв`язку із чим, відповідач зобов`язаний повернути газ позивачу або відшкодувати останньому його вартість.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19 (суддя Заєць Д.Г., м. Київ, повний текст рішення складено 18.02.2020) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судове рішення прийнято з посиланням на ст. 20 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), ст.ст. 11, 15, 628, 1212 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст.ст. 12, 13, 35 Закону України «Про ринок природного газу» та мотивоване тим, що природний газ є речовиною, яка споживається в момент її отримання, а тому, не може бути повернута і того, що між відповідачем (як споживачем) та АТ «НАК «Нафтогаз України» (як постачальником), ПАТ «Київоблгаз» (як газорозподільним підприємством), АТ «Укртрансгаз» (як транспортувальником) наявні договірні правовідносини, якими передбачено споживання природного газу у спірний період - січень-березень 2017 року у розмірі 4706,869 тис.куб.м, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами, місцевий господарський суд дійшов висновку, що правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні вартості природного газу та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким стягнути 62 907 680,73 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, зокрема, що не постачав природній газ у спірний період. За відсутності у газотранспортній системі природного газу, виділеного відповідачу постачальником, відповідачем було фактично спожито газ з обсягів, що належать АТ «Укртрансгаз». Факт закупівлі природного газу АТ «Укртрансгаз» для виробничо-технологічних потреб, власних потреб та послуг балансування підтверджено наданими з позовною заявою матеріалами. Крім того, на переконання скаржника, відсутні договірні відносини між сторонами щодо постачання газу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19 та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані, тим, що на думку скаржника, договір транспортування природного газу № /ВОУ/2016/7.0541 від 01.04.2016 не може бути правовою підставою для набуття відповідачем у січні-березні 2017 року обсягів природного газу, відібраного з ресурсу позивача, оскільки наявність укладеного договору не може свідчити про здійснення такої поставки природного газу споживачу, так як доказом який підтверджує факт поставки газу є підписаний між сторонами акт приймання-передачі природного газу, який фіксує проведення господарської операції.

Отже, здійснений відповідачем відбір природного газу в обсязі 4706,869 тис.куб.м. з ресурсу позивача за відсутності у відповідача постачальника природного газу за спірний період та будь-яких договірних відносин з позивачем, вказує на наявність умов, що є правовою підставою для застосування ст. 1212 ЦК України.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

12.05.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства «Васильківтепломережа» надійшов відзив № 301 від 06.05.2020 на апеляційні скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», згідно з яким відповідач просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19 - без змін.

15.05.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київолбгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргі скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19, відповідно до якого, третя особа просить відмовити у задоволенні вищевказаних апеляційних скарг, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відзиву на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» не надало, що у відповідності до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» відзиву на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не надало, що у відповідності до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді: Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 01.04.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» передано раніше визначеному автоматизованою системою складу суду, а саме: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді: Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

06.04.2020 від головуючого судді Майданевича А.Г. надійшла заява про самовідвід від розгляду справи № 911/2308/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 у справі № 911/2308/19 заяву про самовідвід судді Майданевича Анатолія Григоровича від розгляду справи № 911/2308/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 задоволено; матеріали справи № 911/2308/19 передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду.

Згідно з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 10.04.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» передано раніше визначеному автоматизованою системою складу суду, а саме: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

13.04.2020 судді Іоннікової І.М. надійшла заява про самовідвід від розгляду справи № 911/2308/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 у справі № 911/2308/19 заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду справи № 911/2308/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19 задоволено; справу № 911/2308/19 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення заміни відведеного судді відповідно до ст. 32 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 у справі № 911/2308/19 заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду справи № 911/2308/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19 задоволено; справу № 911/2308/19 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення заміни відведеного судді відповідно до ст. 32 ГПК України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Тарасенко К.В.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 14.04.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» передано раніше визначеному автоматизованою системою складу суду, а саме: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б.,Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2020 у справі № 911/2308/19 задоволено заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19; задоволено клопотання Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19; об`єднано апеляційні скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19 в одне апеляційне провадження; розгляд апеляційних скарг Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19 призначено на 26.05.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 у справі № 911/2308/19 відкладено розгляд апеляційних скарг Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі №911/2308/19 на 24.06.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2020 у справі № 911/2308/19 оголошено перерву у даній справі до 15.07.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі № 911/2308/19 оголошено перерву у даній справі до 16.09.2020.

Явка представників сторін

16.09.2020 в судове засідання з`явилися представники Акціонерного товариства «Укртрансгаз», Комунального підприємства «Васильківтепломережа», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київолбгаз» та Акціонерного товариства «Нафтогаз України».

Позиція учасників справи

16.09.2020 в судовому засіданні представник Акціонерного товариства «Нафтогаз України» підтримав вимоги своєї апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив її задовольнити, а оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні вартості природного газу скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення 62 907 680,73 грн.

Представник Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в судовому засіданні 16.09.2020 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав викладених у ній, а оскаржуване судове рішення - скасувати.

В судовому засіданні 16.09.2020 представники Комунального підприємства «Васильківтепломережа» та Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київолбгаз» заперечували проти вимог апеляційних скарг АТ «Нафтогаз України» та АТ «Укртрансгаз» з підстав викладених у відзивах на апеляційні скарги та просили рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19 - залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

З матеріалів справи вбачається, 06.10.2016 між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (як постачальником) та Комунальним підприємством «Васильківтепломережа» (як споживачем) укладено Договір постачання природного газу № 1721/1617-ТЕ-17 (надалі - Договір № 1721/1617-ТЕ-17), (а.с. 188-192, т. 1).

У відповідності до п.п. 1.1, 1.2 Договір № 1721/1617-ТЕ-17 постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Як вбачається з преамбули Договору постачання природного газу № 1721/1617-ТЕ-17 від 06.10.2016, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та КП «Васильківтепломережа» при підписанні даного договору керувались Законом України «Про ринок природного газу» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)».

ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зобов`язується передати споживачу природний газ у жовтні 2016 року - грудні 2017 року (п. 2.1 Договору № 1721/1617-ТЕ-17).

Відповідно до п. 3.2 Договору № 1721/1617-ТЕ-17, споживач до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, подає постачальнику належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. Обсяги поставки підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінацій на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) у встановленому законодавством порядку.

Згідно з п. 3.4 Договору № 1721/1617-ТЕ-17 приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

За змістом п.п. 7.1, 7.2 Договору № 1721/1617-ТЕ-17 споживач має право отримувати природний газ відповідно до умов цього договору. Споживач зобов`язаний самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу, виділеного споживачу.

В подальшому, між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (як постачальником) та Комунальним підприємством «Васильківтепломережа» (як споживачем) 27.10.2016 укладено Договір постачання природного газу № 1789/1617-БО-17 (а.с. 193-197, т. 1) та № 1912/1617-КП-17 від 22.12.2016 (а.с. 183-187, т. 1), умовами (які є аналогічні умовам Договору № 1721/1617-ТЕ-17), яких також передбачено поставку з боку ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» природного газу на користь КП «Васильківтепломережа» протягом жовтня 2016 року - грудня 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що Комунальним підприємством «Васильківтепломережа» було складено акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2017, від 28.02.2017 та від 31.03.2017 відповідно до Договорів постачання природного газу, які з боку АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підписано не було.

31.01.2017 між ПАТ «Укртрансгаз» (як покупцем) та ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (як продавцем) укладено Договір про закупівлю природного газу № -ВТВ (надалі - Договір № -ВТВ).

Згідно з п. п. 1.1, 1.2 Договору № -ВТВ продавець зобов`язується передати у власність покупцеві у січні - квітні 2017 року газ природний, скраплений або в газоподібному стані (природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування) (далі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.2 Договору №-ВТВ).

У відповідності до п. 11.1 Договору № -ВТВ, цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині поставки газу до 30.04.2017 року включно, а в частині розрахунку - до їх повного здійснення.

Відповідно до умов Договору № -ВТВ від 31.01.2017 між ПАТ «Укртрансгаз» та ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підписано акт приймання-передачі природного газу у обсязі 731439,744 тис. куб. м., вартість якого складає 6 125 661 568,06 грн; 28.02.2017 підписано акт приймання-передачі природного газу у обсязі 643105,799 тис. куб.м., вартість якого складає 5 919 145 774,00 грн; 31.03.2017 підписано акт приймання-передачі природного газу у обсязі 143355,00 тис. куб. м., вартість якого складає 1 353 156 516,00 грн.

Матеріали справи містять реєстри обсягів газу, що були використані споживачами за договорами з ПАТ «Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» із мереж ПАТ «Київоблгаз» в січні та лютому 2017 року, згідно з яким відповідачем використано природний газ у розмірі 1974,705 тис.м.куб (січень), 1667,666 тис.м.куб (лютий), що також підтверджує наявність договірних правовідносин у даній справі.

Крім того, позивачем надано до матеріалів справи довідку начальника управління комерційного обліку та транспортування природного газу філії ОГТС України «Інформація про надходження на точках виходу, та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених на Операторів газорозподільчих мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2017 рік», за змістом якої у січні-березні 2017 року за замовником послуг транспортування - ПАТ «Київоблгаз» рахується обсяг небалансу (в т.ч. без підтверджених номінацій) - 1974.705 (січень), 1667.666 (лютий), 1064.498 (березень) по контрагенту КП «Васильківтепломережа», що свідчить як доказ споживання відповідачем у січні-березні 2017 року природного газу.

Як вбачається зі звітів про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальникам за січень, лютий 2017 року, який складено ПАТ «Київоблгаз», АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» був постачальником природного газу у січні-березні 2017 року та мало підтверджені обсяги номінацій. При цьому, з наданої АТ «Укртрансгаз» довідки, підписаної головним бухгалтером вбачається, що АТ «Укртрансгаз» у січні - березні 2017 року здійснювало списання природного газу на балансування.

Також, 01.04.2016 між КП «Васильківтепломережа» (як замовником) та АТ «Укртрансгаз» (як газотранспортним підприємством) укладено Договір № /ВОУ2016/7.0541 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (а.с. 68-70, т. 1).

Пунктом 1.1. Договору № /ВОУ2016/7.0541 передбачено, що газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором єдиної газотранспортної системи України відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу газу , наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (надалі - підтверджені обсяги), (п. 2.1. Договору).

За змістом п. 2.8 Договору, обсяг відбору газу замовником та його споживачами протягом місяця не повинен перевищувати обсяг газу, що передається замовником у магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства в цьому місяці.

У відповідності до акту № 01-17-/ВОY/2016/7.0541 від 31.01.2017 ПАТ «Укртрансгаз» надав, а КП «Васильківтепломережа» отримано послуги по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами у січні 2017 року на суму 392 176,42 грн; згідно акту № 02-17-/ВОY/2016/7.0541 від 28.02.2017 ПАТ «Укртрансгаз» надав, а КП «Васильківтепломережа» отримано послуги по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами у лютому 2017 року на суму 331 198,46 грн; згідно акту № 03-17-/ВОY/2016/7.0541 від 31.03.2017 ПАТ «Укртрансгаз» надав, а КП «Васильківтепломережа» отримано послуги по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами у березні 2017 року на суму 211 409,30 грн.

Відповідачем зазначено, що останній сплачував за послуги транспортування природного газу, а позивачем зазначені кошти приймались без зауважень щодо надання послуг з транспортування газу, який не санкціоновано відібрано з газотранспортної системи. За послуги з транспортування за період з 01.01.2017 по 31.07.2018 КП «Васильківтепломережа» сплачено 3 285 807,46 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.01.2016 відповідачем підписано заяву-приєднання № 09420VPGCPCT016 до умов договору розподілу природного газу (а.с. 153, т. 1).

В подальшому, між ПАТ «Київоблгаз» та відповідачем підписано акти наданих послуг з транспортування газу від 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017 згідно з яким у січні-березні 2017 року відповідачу поставлено 4706869 куб.м. природного газу.

Позивач, звертаючись до господарського суду із позовними вимогами про стягнення та зобов`язання вчинити певні дії зазначив про відбір з боку КП «Васильківтепломережа» природного газу за відсутності укладеного договору постачання природного газу та за відсутності будь-яких договірних відносин із позивачем.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Згідно із ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступних підстав.

Приписами ст. 15 ЦК України, ст. 20 ГК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права і свого законного інтересу.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відносини, які виникають між газопостачальними, газорозподільними, газотранспортними підприємствами та споживачами природного газу (крім населення), а також, взаємовідносини між суб`єктами господарювання під час передачі з газорозподільних мереж споживачу природного газу, у тому числі видобутого з газових і газоконденсатних родовищ, та нафтового газу, отриманого з нафтових родовищ, регламентовані Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015, Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими Наказом міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 618.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення ст. 1212 ЦК України, які визначають умови задоволення вимог у кондикційних зобов`язаннях, обов`язковою умовою для повернення майна передбачають одночасну сукупність трьох елементів: збільшення (набуття) майна у набувача (або збереження такого майна) з одночасним зменшенням майна у потерпілого у відповідному розмірі (або не збільшення такого майна); збільшення (збереження) майна у набувача за рахунок потерпілого; первісна відсутність правових підстав для збільшення (збереження) майна у набувача, або відпадіння таких підстав у подальшому.

Виходячи зі змісту ст. 1212 ЦК України умови застосування кондиційного способу судового захисту, серед іншого, передбачають доказування позивачем як факту фізичного отримання відповідачем спірного майна, так і відсутності належних правових підстав для такого отримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у постанові від 17.04.2019 у справі № 757/16163/17 наголошено, що ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошові кошти; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

З урахуванням вищевикладеного, кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Оскільки, сам факт споживання газу відповідачем у визначених обсягах не заперечується учасниками справи, а відтак, підлягає встановленню наявність або відсутність підстав для такого споживання відповідачем природного газу.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

У відповідності до ч. 1 ст. 32 та ч. 2 ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу», транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування.

Згідно з пунктом 1 Глави 1 Розділу VІІІ Кодексу газотранспортної системи, одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Пунктом 19 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

В силу пункту 1 Глави 3 Розділу І Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою на використання газотранспортної системи в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою через газотранспортну систему в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Пунктом 1 глави 1 розділу ХІ Кодексу газотранспортної системи передбачено, що для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ХІ Кодексу газотранспортної системи (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, подана номінація повинна містити планові (замовлені) обсяги постачання природного газу у розрізі його споживачів та їх точок комерційного обліку (за необхідності) з визначенням їх EIC-кодів. Для побутових споживачів допускається визначення в номінації загального обсягу постачання газу, але із зазначенням їх EIC-кодів.

Абзацом 44 пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі, у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Згідно з абзацом 49 пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підтверджена номінація - підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період, у тому числі, у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Отже, правовою підставою для отримання відповідачем у січні-березні 2017 року в розмірі 4706.869 тис. куб.м. природного газу був Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /ВОY/2016/7.0541 від 01.04.2016, укладений відповідачем з Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» та Договори постачання природного газу № 1721/1617-ТЕ-17 від 06.10.2016, №1789/1617-БО-17 від 27.10.2016, №1912/1617-КП-17 від 22.12.2016, укладені відповідачем з Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Слід зазначити, що відповідачем не було перевищено обсягу споживання природного газу у січні-березні 2017 року, оскільки, Договором №1721/1617-ТЕ-17 від 06.10.2016, №1789/1617-БО-17 від 27.10.2016, №1912/1617-КП-17 від 22.12.2016 передбачено споживання природного газу у 2016-217 р.р. у загальній кількості 15139 тис.куб.м., а обсяг фактично спожито відповідачем у січні-березні 2017 року природного газу є меншим.

Доводи позивача та третьої особи відносно того, що наявність укладених між відповідачем та третьою особою договору на постачання природного газу та між відповідачем та позивачем договору транспортування природного газу не можуть бути достатніми правовими підставами для набуття відповідачем спірного газу у січні-березні 2017 року, оскільки, у розумінні ст. 11 ЦК України договір є самостійною підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків.

Крім того, відсутність виділення третьою особою номінацій (підтвердженого обсягу газу на січень-березень 2017 року для відповідача) свідчить про особливість господарських операцій між сторонами з приводу постачання природного газу у спірний період, в той час як існування договірних відносин між відповідачем та третьою особою щодо постачання природного газу та між позивачем та відповідачем щодо транспортування спірного природного газу свідчить про існування у відповідача правових підстав для отримання у січні-березні 2017 року спірного газу.

Відтак, надання позивачем складених ним документів обліку, у тому числі й у відношенні спірного обсягу природного газу, свідчить про наявність договірних відносин з оператором газорозподільної системи, які регламентують відносини небалансу по такому газу, що спростовує твердження позивача про відсутність жодних правових підстав відносно передачі такого спірного газу з газотранспортної системи позивача відповідачу.

Також, відповідно до п. 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню зобов`язано публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/2017 року видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії", та з дотриманням принципу недискримінації.

Таким чином, розпорядженням, яке є обов`язковим до виконання, на АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та постачальників природного газу покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону.

Аналогічний правовий висновок про обов`язок Публічного акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України» видати номінації відповідно до вказаного Розпорядження також викладено у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі №926/680/17, від 21.03.2018 у справі № 911/656/17, від 04.04.2018 у справі № 04/5094/17, від 15.03.2018 у справі № 922/345/17.

Доводи АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо наявності у відповідача заборгованості за спожитий природний газ, відсутність якої є обов`язковою умовою для постачання природного газу в порядку п. 17 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» є необґрунтованими, оскільки у будь-якому випадку відсутність заборгованості не є єдиною умовою для постачання природного газу.

Крім того, факт не підписання між постачальником та споживачем актів приймання-передачі природного газу не впливає на результати вирішення даного спору, оскільки зазначене питання стосується виключно належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором постачання природного газу.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки між відповідачем (як споживачем) та АТ «НАК "Нафтогаз України» (як постачальником), ПАТ «Київоблгаз» (як газорозподільним підприємством), АТ «Укртрансгаз» (як транспортувальником) наявні договірні правовідносини, якими передбачено споживання природного газу у спірний період - січень-березень 2017 року у розмірі 4706,869 тис.куб.м, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами, то правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статті 1212 ЦК України.

Таким чином, місцевий господарський суд, належним чином оцінивши матеріали справи, прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання КП «Васильківтепломережа» повернути Акціонерному товариству «Укртрансгаз» в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 4706,869 тис. куб. метрів та стягнення 31 453 840,37 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 4706,869 тис. куб. метрів.

Щодо доводів наведених у апеляційній скарзі АТ «НАК «Нафтогаз України», то слід зазначити наступне.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів у відповідності до приписів ст. 74 ГПК України, на підтвердження доводів скаржника про припинення поставки газу відповідачу згідно з положеннями договору та вимог розділу 10 Кодексу ГТС, а також підтвердження того, що в газотранспортних магістралях, через які відповідач отримував природній газ, у спірному періоді не було обсягів газу, які спожив відповідач.

Разом з тим, наявність договірних правовідносин між позивачем та відповідачем підтверджується матеріалами справи, а саме договором № /ВОУ/2016/7.0541 від 01.04.2016 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а також договорами на постачання природного газу відповідача з АТ «НАК «Нафтогаз України», виключають можливість застосування у даних правовідносинах ст. 1212 ЦК України, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позову. Доказів дострокового розірвання вказаних договорів, визнання їх недійсними, тощо, матеріали справи не містять.

Таким чином, доводи скаржника про фактичну відсутність договірних відносин у січні-березні 2017 року є не доведеними та необґрунтованими.

Стосовно доводів наведених у апеляційній скарзі АТ «Укртрансгаз», необхідно зазначити таке.

Оскільки позивачем обраний спосіб захисту відповідно до ст. 1212 та ст. 1213 ЦК України, то відповідно до усталеної судової практики щодо вирішення спорів у таких взаємовідносинах, в першу чергу необхідно досліджувати саме наявність ознак безпідставного набуття спірного майна, а також витребовувати таке майно може його власник.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Усталеною судовою практикою закріплено, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

З огляду на положення статей 11, 202, 509, 626 ЦК України достатньою підставою для набуття (збереження) майна може бути укладений між відповідними особами договір. Отож набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Таким чином, чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів), що виключає можливість застосування до відповідних правовідносин положень статті 1212 ЦК України.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази існування у спірний період договірних відносин та недоведеність позивачем факту відбору саме належного йому природного газу, то у позивача відсутні правові підстави стверджувати про безпідставне набуття відповідачем майна позивача та вимагати його повернення на підставі ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Інші твердження апеляційних скарг не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19, а відтак у даному випадку скаржниками не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційних скарг колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржників, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, вважає апеляційні скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19 підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання зазначених апеляційних скарг згідно статті 129 ГПК України покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 11.02.2020 у справі № 911/2308/19 залишити без змін.

3. Справу № 911/2308/19 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 23.09.2020.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Ю.Б. Михальська

К.В. Тарасенко