РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.09.2020Справа № 910/7457/20

За позовомПідприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
простягнення 15 290,16 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін: без виклику.

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 15 290,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем термінів доставки вантажу за накладною № 22393852, у зв`язку з чим позивач просить стягнути неустойку за перевищення строку доставки вантажу у сумі 15 290,16 грн. на підставі ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01 листопада 1951 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

09.07.2020 через відділ діловодства господарського суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачем була надана відповідь на претензію, відповідно до якої претензійні вимоги на суму 10 250,40 грн. задоволені відповідачем.

21.07.2020 позивачем подана відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої позивача заперечив проти тверджень викладених у відзиві відповідачем.

11.08.2020 відповідачем подано клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, а саме платіжного доручення від 11.06.2020 №2814922 на підтвердження факту сплати суми в розмірі 10 250,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2018 року між Підприємством з іноземними інвестиціями "Амік Україна" (надалі - замовник, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" (надалі - перевізник, відповідач) було укладено договір про надання послуг №08906/ЦТЛ-2018/18/158 (надалі - договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажний вагон для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і вагонах відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно приписів ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як вбачається з матеріалів справи, перевезення вантажу здійснювалося залізницями України та Білорусі, які є учасницями Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (надалі - УМВС, Угода).

Так, УМВС являє собою міжнародну угоду про пряме вантажне сполучення між станціями, які відкриті для вантажних операцій у внутрішньому залізничному сполученні країн, яка розроблена і діє в рамках організації співпраці залізниць (ОСЖД), членом якої є і Україна. УМВС є чинною з 01.11.1951 для УРСР, а для України УМВС є чинною з 05.06.1992 та відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" та "Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів", тобто, міжнародні перевезення вантажу здійснюються відповідно до правил міжнародних договорів, які відповідно ст.9 Конституції України та ст.10 Цивільного кодексу України, є частиною національного законодавства України та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, у постанові Кабінету Міністрів України №246 від 03.04.1993р. "Про угоди щодо міжнародного залізничного вантажного та пасажирського сполучення зазначено, що у зв`язку з прийняттям Державної адміністрації залізничного транспорту України до Організації співдружності залізниць та її приєднанням до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Угоди про міжнародне залізничне пасажирське сполучення залізницям, морським пароплавствам, вантажовідправникам і вантажоодержувачам України забезпечити виконання цих угод.

Відповідно до параграфу § 1 статті 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

Параграфом § 1 статті 14 УМВС передбачено, що у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу.

Відповідно до параграфу § 3 статті 14 УМВС укладення договору перевезення підтверджується накладною.

Так, позивач надав суду наступну залізничну накладну №22393852.

Згідно із статтею 24 УМВС:

§ 1. Якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.

§ 2. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:

- для контейнері - 1 доба на кожні початі 150 км;

- для інших відправок -1 доба на кожну почату 200 км.

§ 3. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

§ 4. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника.

§ 5. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Як встановлено судом на виконання умов Договору №08906/ЦТЛ-2018/18/158 від 12.02.2018 була оформлена накладна №22393852 від 14.09.2019 р., відповідно до якої відповідач взяв на себе зобов`язання відправити зі станції Барбаров Білоруської залізниці вантаж у вагонах №№74896929, 74943259, 73999153 до станції Кременець Львівської залізниці, про що зазначено у графі 22 Накладної. Накладна складається з двох частин: паперова накладна засвідчує факт перевезення вантажу на території Білорусії, а електронна - на території України. Факт укладення договору перевезення підтверджується графою 26 Накладної.

Відповідно до графи 38 Накладної - загальна відстань по території Білорусі 272 км. Час перебування вантажу на території Білорусії - 2 доби.

Відповідно до графи 38 Електронної накладної загальна відстань по території України 234 км. Вантаж прибув на станцію призначення станції Кременець Львівської залізниці 23.09.2019 року та переданий вантажоодержувачу на під`їзній колії, що підтверджується відміткою у графі 27 Накладної. Таким чином, час перебування вантажу на території України - 7 доби.

Враховуючи вищезазначене, фактичний строк доставки вантажу становить 9 діб, а загальна відстань 506 км.

Відповідно до § 2 Ст. 24 УМВС строк доставки вантажу розраховується: одна доба на кожні розпочаті 200 км. У відповідності до § 2 Ст. 24 УМВС строк доставки вантажу не повинен перевищувати 3 доби.

Беручи до уваги § 3 Ст. 24, який подовжує строк доставки вантажу на 1 добу на операції, пов`язані з відправлення вантажу та 1 добу на митні операції (що підтверджується відмітками у графі 32 «Подовження строку доставки» листа 6 Накладної), загальний строк доставки вантажу за Накладною не повинен перевищувати 5 діб у відповідності до УМВС.

Таким чином, фактичний строк доставки вантажу становить 9 діб, а загальний строк доставки вантажу не повинен був перевищувати 5 діб, в результаті чого Відповідач прострочив доставку вантажу на 4 доби.

Відповідно до cт. 8.5. Договору Замовник формує електронний перевізний документ (далі - ЕПД) та передає їх Перевізнику через АС Клієнт-УЗ не пізніше часу пред`явлення вантажу для приймально-здавальних операцій відповідно до режиму роботи товарної контори станції.

8.5.2. Заповнення ЕПД УМВС здійснюється відповідно до вимог Додатку 1 до УМВС. ЕЦП Замовника при відправленні проставляється в графі 1 ЕПД. Електронна печатка філії «ГЮЦ УЗ» "Удостоверено «ЭП ГИВЦ УЗ <дата наложения ЭП>»"'відображається в графах 1, 26, 64. Таким чином оформлений ЕПД вважається оригіналом Договору перевезення та має юридичну силу, як доказ у визначених законодавством випадках.

8.5.4 Підтвердження приймання вантажу до перевезення за ЕПД проводиться шляхом проставляння в ЕПД дати прийняття вантажу до перевезення та накладання ЕЦП. На вимогу Замовника Перевізник засвідчує дату прийняття вантажу до перевезення шляхом проставляння календарного штемпелю в роздрукованій копії ЕПД. Друк паперової копії ЕПД накладної виконується Замовником або на його вимогу Перевізником.

Оформлений ЕПД із наявним ЕЦП (що є підтвердженням прийняття вантажу до перевезення), передається Замовнику за допомогою інформаційних систем.

Враховуючи п.п. 8.5.6. Договору: видача вантажу, перевезення якого здійснювалось за електронною накладною, проводиться за електронною накладною. На вимогу Замовника Перевізник може проводити видачу вантажу за паперовою копією електронної накладної.

Зважаючи на п.п.8.5.7. Договору інформацію про прибуття вантажу за електронною накладною Перевізник надає Замовнику одночасно з повідомленням про прибуття вантажу.

Відповідно до п.п. 8.5.8. Договору: Замовник заповнює електронну накладну УМВС відповідно до вимог Додатку 1 до УМВС з наявністю по прибуттю ЕЦП у графах 27, 36. Електронна печатка філії «ГЮЦ УЗ» "Удостоверено «ЭП ГИВЦ УЗ <дата наложения ЗП> відображається у графах 35,36. Таким чином оформлений ЕПД вважається оригіналом Договору перевезення та має юридичну силу, як доказ у визначених законодавством випадках».

Відповідно до § 1 статті 45 УМВС якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

Так, § 2 статті 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме :

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Так, на підставі зазначеного припису УМВС, позивачем здійснено розрахунок неустойки за накладною № 22393852 у розмірі 30% провізної плати (15 290,16 грн.).

Оскільки, Відповідач порушив строк доставки вантажу, 12.11.2019 р. Позивач надіслав цінним листом з описом вкладення та з повідомленням про вручення Претензію з відповідними додатками про сплату неустойки за прострочення доставки вантажу, зареєстровану 12.11.2019 р. під № 3360 (надалі - Претензія). Претензія була вручена Відповідачу 14.11.2019 p., що підтверджується повідомленням про вручення.

У Претензії Позивач навів відповідні розрахунки у відповідності до УМВС.

21.05.2020 позивач отримав лист №Н-4763/19 від 18.05.2020, в якому відповідач повідомив, що отримав претензію №3360 від 12.11.2019 та зазначив, що сплатить суму по претензії лише частково в розмірі 10 250,40 грн. Відтак, сума претензії визнана відповідачем частково.

Також, Відповідач стверджує, що надав відповідь на претензію у 180-денний строк з дня отримання, тобто в межах строку, визначеного УМВС, однак, враховуючи, що 14.11.2019 р. (Відповідач отримав претензію (початок перебігу строку надання відповіді на претензію), докази отримання якої в матеріалах справи. Зважаючи на вищезазначене, 180-дний строк закінчився 12.05.2020 p. А, лише 21.05.2020 р. - Позивач отримав відповідь на претензію № ЦМ-У-4763/19 від 18.05.2020 р. (надалі Відповідь на претензію), докази отримання якої містяться в матеріалах справи.

Відтак, Відповідач порушив строк на надання відповіді на претензію, чітко визначений в УМВС, оскільки надав відповідь на претензію після спливу 180-ти денного строку.

Одночасно суд вказує, що Позивач звернувся до суду у зв`язку з тим, що претензія була задоволена частково, проте Позивач не погоджується з розрахунком, наданим Відповідачем у Відповіді.

Відповідно до п. 2) § 3 ст. 47 «Вимоги до договору перевезення. Підсудність» УМВС «Якщо перевізник протягом строку на розгляд претензії повідомив претендодателя щодо часткового відхилення претензії, позов може бути подано».

Отже, позовна заява подана до суду на підставі та межах строку, визначених відповідно до УМВС.

У Відзиві Відповідач стверджує, що в претензії не був зазначений вагон № 74896929, а тому по ньому не може бути стягнена неустойка за порушення строку доставки вантажу. Разом з тим, в УМВС чітко зазначено порядок пред`явлення претензії за порушення строку доставки вантажу та у ст. 46 «Претензії» УМВС немає положення щодо обов`язкового зазначення номерів всіх вагонів, оскільки це не є істотною інформацією для розрахунку суми неустойки, оскільки під час розрахунку суми неустойки не враховується кількість та номери вагонів. Значення має лише провізна плата та величина (тривалість) перевищення строку доставки.

Таким чином, дотримуючись імперативних положень УМВС, Відповідач повинен був сплатити визнану суму до 12.05.2020 р.

11.08.2020 відповідач долучив до матеріалів справи докази оплати претензії за порушення терміну доставки вантажу за відправленням №22393852 на суму 10 250,40 грн., а саме платіжне доручення №2814922 (№01).

При цьому, суд зазначає, що виходячи з приписів § 1 та § 2 ст. 30 УМВС, позивач не позбавлений права на звернення до суду в разі порушення відповідачем його прав, зокрема, шляхом необґрунтованого відхилення в частині претензій позивача.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази здійснення часткової оплати вимог позивача на суму 10 250,40 грн., про що свідчить платіжне доручення від 11.06.2020 №2814922, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на суму 5 039,76 грн.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 123, 129, ч.9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" (04071, м. Київ, Верхній Вал, буд. 68, ) неустойку в розмірі 5 039 (п`ять тисяч тридцять дев`ять) грн. 76 коп. та судовий збір в розмірі 692 (шістсот дев`яносто дві) грн. 84 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 327 Господарського процесуального кодексу України.

В решті в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку в порядку встановленому в ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.09.2020

Суддя І.І. Борисенко