Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/736/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Пеньківській О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Кімак З.К., довіреність від 27.12.19 №4299/16;

від відповідача: Рогаль О.К. - керівник;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Юність" (м.Житомир)

про стягнення 8 854,14грн

з перервою в судовому засіданні з 03.08.20 по 22.09.20 згідно з ч.2 ст.216 ГПК України.

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Юність" заборгованості у розмірі 8854,14грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на постачання теплової енергії №1726 від 07.06.17 в частині оплати спожитих послуг за період з листопада 2019 по квітень 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.06.20 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; судове засідання призначено на 03.08.20.

У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що надання послуг з постачання теплової енергії від КП "Житомиртеплокомуненерго" в період з 2018 по 2020 рік він не замовляв, договорів не укладав, з огляду на наявність власного джерела теплопостачання, що повністю забезпечує опаленням прибудовані до житлового будинку приміщення магазину площею 1500,00кв.м. Також зазначає, що відповідно до п.4 ст.179 та п.8 ст.181 Господарського кодексу України споживач відмовився від продовження дії договору №1726 від 07.06.17 в опалювальний сезон 2019-2020, що підтверджується заявою КП "Житомиртеплокомуненерго" №3104/6 від 26.09.19 (а.с.26).

У відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, та вказує, що відповідач дійсно 31.05.19 звертався до КП "Житомиртеплокомуненерго" з листом щодо розірвання договору на постачання теплової енергії від 07.06.17 №1726, однак продовжував користуватись послугою та не здійснив відключення своїх приміщень, які вбудовані в житловий будинок від мережі централізованого теплопостачання у встановленому законом порядку. Також зазначає, що питання відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.05 №630 та Порядком відключення окремих житлових будинків від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.05 №4 (а.с.32-34).

В судовому засіданні 03.08.20 оголошено перерву до 22.09.20 для надання можливості відповідачу подати заперечення на відповідь на відзив.

Представник позивача в судовому засіданні 22.09.20 позовні вимоги підтримав в повному обсязі .

Представник відповідача заперечення на відповідь на відзив не подав, проти позов заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 07.06.17 між Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Магазин "Юність" (споживач, відповідач) укладено договір №1726 про постачання теплової енергії, за умовами якого виконавець зобов`язався своєчасно та відповідної якості постачати теплову енергію, а споживач зобов`язався своєчасно проводити її оплату за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. (п.1.1 договору).

В договорі зазначено наступний об`єкт споживача теплової енергії:

- проспект Миру, 37, площа 93,0кв.м.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що тарифи на послуги на дату укладання договору становлять - 1435,21грн без ПДВ за одну Гкал.

Абзацом 2 п. 2.2 договору визначено, що тарифи на послуги може бути змінено в порядку визначеному чинним законодавством України, про що споживачу повідомляється в засобах масової інформації. Розмір щомісячної плати коригується у відповідності до зміни тарифів.

Згідно п.3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

1) споживачі - госпрозрахункові підприємства, організації та бюджетні установи проводять попередню оплату до 20 числа поточного місяця у розмірі 50% від очікуваних нарахувань. Решту суми нарахувань споживач оплачує до 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

2) споживачі - бюджетні установи можуть проводити попередню оплату до 25 числа поточного місяця у розмірі 100% від очікуваного споживання наступного місяця.

Відповідно до п.3.2 договору, теплова енергія оплачується безготівково на розрахунковий рахунок виконавця.

Сторони домовились, що всі платежі за надану теплову енергію, що вносяться споживачем на поточний рахунок виконавця, погашають заборгованість попереднього періоду, при її наявності, не залежно від призначення платежу, вказаного в платіжному документі (п.3.3 договору).

Згідно п.3.5 договору, не пізніше 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, споживач повинен отримати рахунок на оплату теплової енергії, спожитої у розрахунковому місяці. Неотримання споживачем рахунку не звільняє останнього від обов`язку оплати по цьому договору.

В п.п.4.2.2 договору передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати фактично поставлену теплову енергію з часу їх отримання не зважаючи на відсутність укладеного договору.

Відповідно до п.11.1 договору, цей договір укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання. Договір може бути розірваний за зверненням споживача лише після закінчення опалювального сезону.

Враховуючи, що за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не було письмово заявлено про його розірвання, строк його дії продовжено до 07.06.19.

Споживач направив на адресу КП "Житомиртеплокомуненерго" повідомлення №76 від 31.05.19 про відсутність наміру укладати договір на наступний опалювальний сезон 2019-2020, у зв`язку із наявністю власного джерела теплозабезпечення (а.с.29).

У відповіді від 19.06.19 №2347/6 на лист №76 від 31.05.19 позивач повідомив, що єдиною підставою для припинення нарахувань за послуги централізованого опалення є протокольне рішення відповідної комісії та затверджений нею акт про відключення централізованого опалення складений за участю представника виконавця послуг, в іншому випадку відключення є самовільним і не припиняє нарахувань за користування централізованою системою опалення. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законодавством обов`язку оплати фактично отриманих послуг. До вказаної відповіді на лист позивач долучив два примірники оновлених договорів №1726 на постачання теплової енергії, які просив підписати, скріпити печаткою і направити 1 примірник за адресою: м.Житомир, вул.Київська, 48 (а.с.39).

Однак договір на постачання теплової енергії споживач не підписав, про що повідомив КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради листом №98 від 20.08.19 (а.с.28).

Позивач направив на адресу директора ТОВ "Магазин "Юність" відповідь від 26.09.19 №3104/6, лист №98 від 20.08.19 у якій зазначив, що згідно акта перевірки опалювальних площ від 05.09.19 частина приміщення магазину, яка вбудована в житловий будинок, опалюється від системи центрального теплопостачання (наявні опалювальні прилади), а тому відсутні правові підстави для розірвання договору на постачання теплової енергії.

З матеріалів справи вбачається, що в період з листопада 2019 по квітень 2020 року позивач надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії, виписав та виставив рахунки на проведення оплати на загальну суму 8854,14грн (а.с.10-15), однак відповідач не виконав зобов`язання щодо проведення розрахунків за надані послуги з теплопостачання.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, за останнім утворилась заборгованість перед позивачем по оплаті за надані послуги з теплопостачання за період з листопада 2019 по квітень 2020 в сумі 8854,14грн.

За вказаних обставин, позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Судом встановлено, що договір №1726 на постачання теплової енергії від 07.06.17 укладено між сторонами строком на 1 рік, тобто до 07.06.18 (п.11.1 договору). В подальшому, у зв`язку із відсутністю заперечень сторін, дія договору №1726 продовжувалась на наступний термін з 07.06.18 до 07.06.19, без підписання додаткової угоди.

Відповідач у відзиві, заперечуючи проти позову, зазначає, що згідно листа №76 від 31.05.19, який отримано КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради 03.06.19 (а.с.27) позивача було повідомлено про відмову від продовження дії договору на 2019-2020 опалювальний рік, у зв`язку з чим договір №1726 від 07.06.17 є розірваним.

Частинами 1,2 ст.188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Умовами договору №1726 на постачання теплової енергії від 07.06.17 сторони узгодили, що договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання (п.11.1 договору).

З наведеного слідує, що сторона, яка не бажає продовжувати дію договору, зобов`язана попередити про це іншу сторону не пізніше о д н о г о м і с я ц я до закінчення строку договору.

Разом з тим, відповідач повідомив позивача про свій намір розірвати договір №1726 від 07.06.17 за три дні до запланованої дати припинення, тобто з порушенням строків, визначених п.11.1 договору.

Судом також встановлено, що відповідач не скористався своїм правом на розірвання договору в судовому порядку згідно приписів ст.188 ГК України.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що строк дії договору №1726 на постачання теплової енергії від 07.06.17 було продовжено до 07.06.20.

Таким чином правовідносини між відносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору №1726 на постачання теплової енергії від 07.06.17 та регулюються Цивільним кодексом України та спеціальним законодавством у сфері енергопостачання, а саме: Законом України "Про теплопостачання".

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно приписів ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець обов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія є товарною продукцією, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських та технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Теплогенеруюча організація визначена приписами вказаної статті закону як суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради здійснює свою господарську діяльність у сфері теплопостачання на підставі відповідних ліцензій на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії та є суб`єктом відносин у сфері теплопостачання, і відповідно до частини 4 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Приміщення магазину, яке належить ТОВ "Юність" та вбудоване в житловий будинок, розташований за адресою: м.Житомир, проспект Миру, 37 станом на 05.09.19 від системи центрального опалення не відключене, всі опалювальні прилади в наявності (в кількості 5 шт), окремої лінії централізованого теплопостачання вказане приміщення не має, опалювальні прилади підключені до стояків загальної внутрішньобудинкової системи централізованого опалення. Опалювальна площа приміщення складає 93кв.м., що підвереджується актом перевірки опалювальних площ приміщення, складеним представниками КП "Житомиртеплокомуненерго" за участю представників споживача теплової енергії голови ОСББ "Кам`янка" та директора ТОВ "Магазин "Юність" (а.с.38).

А отже, відповідач як власник вищезазначеного приміщення має встановлений договором та положеннями Цивільного кодексу України обов`язок здійснити оплату коштів за отримані послуги щодо його опалення, за виключенням доведення зворотного, а саме відсутності факту споживання вищезазначених послуг.

Заперечуючи проти позову, відповідач наголошує на відсутності з його боку факту споживання послуг КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради в період з листопада 2019 по квітень 2020 року, зазначаючи про наявність власного джерела теплопостачання.

На підтвердження даної позиції відповідачем було надано копії листів №76 від 31.05.19 та №98 від 20.08.19, адресовані КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради.

Втім наведені докази не свідчать про належне відключення приміщення відповідача від єдиної системи централізованого опалення будинку.

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N630.

Згідно з п.26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відповідно до п. 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулював процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від послуг централізованого опалення та постачання гарячої води (станом на момент направлення споживачем листа №76 від 31.05.19 про припинення договору теплопостачання), був Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.05 №4.

Для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду вказаних питань (далі - Комісія).

Пунктом 2.1 Порядку визначено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньоквартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання. Засідання Комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові (пункт 2.2 Порядку).

Пунктом 2.5 Порядку визначено, що відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконуються у міжопалювальний період.

Відповідно до п.2.6 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

З огляду на викладене та аналізуючи вищенаведені норм права суд дійшов висновку, що чинним законодавством України (станом на червень 2019 року) було встановлено чіткий порядок відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, який передбачав виконання низки проекто-технічних дій та погоджень їх результатів з уповноваженими органами.

Таким чином, належним та допустимим доказом відключення від системи централізованого опалення відповідно до вимог 76, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України, Закону України "Про теплопостачання", Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил N 630 від 21.07.05 є акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, який підписується та затверджується комісією з розгляду вказаних питань.

Відтак, надані відповідачем в якості доказу листи №76 від 31.05.19 та №98 від 20.08.19 не можуть бути свідченням відключення від системи централізованого опалення.

За таких обставин, відповідачем не доведено факт відключення приміщення від централізованого опалення відповідно до встановленої процедури, у зв`язку з чим, останній має визначений законодавством обов`язок здійснити оплату коштів за отримані послуги з опалення приміщення за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач зобов`язання щодо проведення розрахунків з позивачем за отримані послуги у встановлений строк не виконав, у зв`язку з чим у відповідача існує заборгованість перед позивачем за отримані послуги з теплопостачання в період з листопада 2019 року по квітень 2020 року в розмірі 8854,14грн.

Суд також вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що відсутність укладеного між сторонами договору на постачання теплової енергії звільняє споживача від обов`язку сплати за фактично спожиті послуги з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено права та обов`язки споживача. Так, згідно з частиною 1 зазначеної статті споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; згідно з частиною 3 зазначеної статті споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Хоч у частині першій статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 р. у справі №922/2790/17 та постанові Верховного Суду від 02.03.2018 р. у справі №915/89/16.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 8854,14грн заборгованості за надані послуги з теплопостачання є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Юність" про стягнення 8 854,14грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Юність" (10004, м.Житомир, проспект Миру, 37, ) на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (10014, м.Житомир, вул.Київська, 48, )

- 8854,14грн боргу;

- 2102,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 25.09.20

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 3 прим.

1- в справу

2,3- сторонам