ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
17.09.2020 Справа № 905/1072/20
Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Новікової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Новотех про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Новотех до Товариства з обмеженою відповідальністю ХЗ про стягнення 147 886,87 грн.,-
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився
Рішенням Господарського суду Донецької області від 05.08.2020 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Новотех до Товариства з обмеженою відповідальністю ХЗ про стягнення 147 886,87 грн. задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ХЗ (87528, Донецька обл., місто Маріуполь, Жовтневий район, вулиця Митрополитська, будинок 105, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Новотех (04114, м.Київ, вулиця Пріорська, будинок 21, ) суму основної заборгованості в розмірі 127 345,60 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 782,84 грн., 3% річних в розмірі 2 236,38 грн., пеню в розмірі 16 510,78 грн. та судовий збір в розмірі 2 218,13 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

17.08.2020 до Господарського суду Донецької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Новотех про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 893,84 грн.

Листом Господарського суду Донецької області від 18.08.2020 року повідомлено сторін, що у зв`язку з перебуванням судді Зекунова Е.В. у відпустці з 17.08.2020 року по 04.09.2020 року, вирішення питання щодо розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новотех» про ухвалення додаткового рішення буде вирішено в терміновому порядку після виходу судді Зекунова Е.В. з відпустки, про що буде винесено відповідну ухвалу та всі учасники процесу будуть повідомлені у встановленому порядку.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.09.2020 призначено судове засідання щодо винесення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на правову допомогу на 17.09.2020 року.

17.09.2020 у судове засідання представники сторін не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Новотех про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За приписом п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч.1 ст.126 вказаного кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у ч.5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями ч.ч.6, 7, 9 ст.129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 ст.129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем представлено копію договору про надання правової допомоги №023 від 16.03.2020, укладеного між адвокатом Паніною Оксаною Миколіївною та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Новотех, копію акту прийому-передачі наданих послуг б/н від 22.05.2020 на суму 6000,00 грн., платіжне доручення №2102 від 28.05.2020, яке свідчить про зарахування на рахунок адвоката Паніної Оксани Миколіївни грошових коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Новотех в сумі 6000,00 грн., копію акту прийому-передачі наданих послуг б/н від 06.08.2020 на загальну суму 1893,84 грн., платіжне доручення №2423 від 06.08.2020, яке свідчить про зарахування на рахунок адвоката Паніної Оксани Миколіївни грошових коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Новотех в сумі 1893,84 грн. та посадочні документи АТ Укрзалізниця.

Як вказувалось, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наразі, будь-яких заперечень щодо заявленої позивачем саме суми витрат на професійну правничу допомогу від відповідача на адресу суду не надходило.

Отже, з огляду на положення ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги співмірність витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову та складністю справи, дослідивши надані позивачем докази в підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що належні до компенсації відповідачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі, а саме в сумі 7 893,84 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.86, 126, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р I Ш И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Новотех про ухвалення додаткового рішення у справі щодо витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 893,84 грн. - задовольнити повністю.

Ухвалити додаткове рішення у справі №905/1072/20.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЗ» (87528, Донецька обл., місто Маріуполь, Жовтневий район, вулиця Митрополитська, будинок 105, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новотех» (04114, м.Київ, вулиця Пріорська, будинок 21, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 893,84 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення прийнято та підписано 17.09.2020.

Додаткове рішення Господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов