ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2020 Справа № 917/963/20

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимус Еліт", вул. Зоологічна, 4-а, оф.139, м. Київ, 04119; адреса для листування: вул. Римарська, буд. 16, офіс 12, м. Харків, 61057

до Державного підприємства "Чутове", вул. Центральна, буд. 12, к. 7, смт. Чутове, Чутівський район, Полтавська область, 38800;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", вул. Римарська, буд. 16, офіс 13, м. Харків, 61057

про стягнення грошових коштів,

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники:

від позивача: Соколов Л.М. (керівник, наказ № 8-к від 20.02.20);

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптимус Еліт" (далі - позивач/ ТОВ "Оптимус Еліт") звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Державного підприємства "Чутове" (далі - відповідач/ ДП "Чутове"); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (далі - третя особа/ ТОВ "Азотфострейд"), про стягнення 415157,13 грн., в тому числі 310022 грн. основного боргу, 7389,57 грн. річних, 66684,46 грн. пені та 31061,10 грн. інфляційних. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки № 26/07-19.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.07.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 04.08.2020.

04.08.2020 суд відклав підготовче засідання на 19.08.2020.

Ухвалою від 19.08.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 17.09.2020.

В судове засідання 17.09.2020 відповідач та третя особа не з`явилися.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідач та третя особа належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про вручення рекомендованого відправлення. Таким чином, неявка в судове засідання відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на його необґрунтованість.

Третя особа у письмових поясненнях зазначає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та просить суд розглядати справу за відсутності представника третьої особи.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.07.2019 між ТОВ «Азотфострейд» (постачальник за договором) та ДП «Чутове» (покупець за договором) укладено договір поставки № 26/07-1917 (далі - Договір, копія Договору - в матеріалах справи).

Згідно п. 1.1. Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупцю товар, а саме мінеральні добрива (далі - товар), у кількості за ціною та на умовах, визначених даним Договором та Додатками, що є невід`ємними додатками до даного Договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Пунктом 2.1 Договору сторони домовились, що постачальник передає покупцю товар в загальній кількості 11 тон (+/-5%) на умовах визначених у Додатках до даного Договору.

Загальна сума Договору становить 1 100 022,00 грн. (п. 3.1 Договору).

Оплата товару здійснюється згідно з Додатками до даного Договору. Оплата вартості товару проводиться покупцем прямим банківським перерахунком на поточний рахунок постачальника на підставі виставлено останнім рахунку - фактури (п. 4.1 Договору).

Згідно п. 5.3 Договору факт передачі товару покупцю виникає в момент приймання товару та підтверджується видатковою накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін та отриманням довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Разом з Договором сторони уклали Специфікацію (Додаток № 1 від 26.07.2019 до Договору, копія Специфікації - в матеріалах справи). У Специфікації сторонами обумовлено найменування товару - Органічне добриво рідке, концентроване «Біогумат У» , його кількість -11 тон, а також загальну вартість товару з ПДВ- 1100022,00 грн.

Згідно п. 3 Специфікації сторони погодили умови оплати за Товар: 100% передоплати перераховується покупцем протягом 3 банківських днів включно з дати підписання даного Договору шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до п. 4 Специфікації товар поставляється партіями протягом 7 робочих днів з дати надходження передоплати на розрахунковий рахунок постачальника. Датою поставки кожної партії товару вважається дата, зазначена у видатковій накладній.

26.07.2019 ТОВ «Азотфострейд» виставило на оплату відповідачу рахунок-фактуру № СФ-000166 на суму 1100022,00 грн. (копія рахунку-фактури - в матеріалах справи).

На виконання умов Договору відповідач платіжним дорученням № 26 від 29.07.2019 перерахував постачальнику частину грошового зобов`язання у розмірі 400000 грн. (копія платіжного доручення - в матеріалах справи).

Виконуючи умови Договору постачальник поставив відповідачу всю партію обумовленого у Договорі товару, а саме 11 тон біогумату «У» на загальну суму 1100022,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної № РН-000224 від 29.07.2019, яка підписана уповноваженими особами сторін і скріплена печатками підприємств. Окрім того, факт поставки підтверджується товарно-транспортною накладною № 224 від 29.07.2019, копія якої наявна в матеріалах справи.

30.07.2019 відповідач платіжним дорученням № 27, на виконання умов Договору перерахував постачальнику 390000,00 грн. по рахунку № СФ-000166 від 26.07.2019.

Таким чином, залишок неоплаченого грошового зобов`язання ДП «Чутове» перед ТОВ «Азотфострейд» склало 310022,00 грн.

27.04.2020 між ТОВ «Оптимус Еліт» та ТОВ «Азотфострейд» укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) № 27/4/20 (далі - Договір цесії, копія Договору цесії - в матеріалах справи).

Згідно п. 1 Договору у порядку та на умовах, визначених даним Договором, ТОВ «Азотфострейд» (цедент) відступає ТОВ «Оптимус Еліт» (цесіонарію), а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за Договором поставки № 26/07-19 від 26.07.2019 між цедентом і ДП «Чутове» (боржник за Договором цесії).

За відступлення права вимоги цесіонарій сплачує цедентові плату в розмірі 50000 грн., яка підлягає сплаті до 31 грудня 2020 року (п. 2 Договору цесії).

Згідно п. 3 Договору цесії, за даним договором цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання таких обов`язків:

- повернення боржником коштів за поставлений і отриманий боржником без зауважень товар, а саме біогумат «У» в сумі 310022,00 грн. та оплату штрафних санкції за прострочення виконання боргових зобов`язань за Договором № 26/07-19.

До цесіонарія переходить зазначене вище право вимоги цедента в обсязі та на умовах, що існували на момент укладення цього Договору.

Позивач стверджує, що відповідач був повідомлений належним чином про зміну кредитора в зобов`язанні. На підтвердження вказаного позивачем надано копію листа ТОВ "Азотфострейд" вих. № 27/04 від 27.04.2020, адресованого відповідачу, згідно якого третьою особою вказано про укладення договору відступлення права вимоги (цесії), а також копію листа позивача без дати та номера, адресованого відповідачу, про сплату заборгованості в сумі 310022,00 грн. та 60000,00 грн. штрафних санкцій, на підставі Договору цесії.

Позивач стверджує, що незважаючи на неодноразові вимоги третьої особи та позивача до цього часу відповідач остаточного розрахунку за Договором не здійснив. В той же час відповідач не заперечує наявність в нього перед постачальником боргових зобов`язань, що підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків за період 2019 року між ДП «Чутове» та ТОВ «Азотфострейд», копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно п. 6.3 Договору за порушення строків оплати покупець сплачує неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

На підставі вказаного пункту Договору, а також ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу за період з 30.07.2019 по 15.05.2020 66684,46 грн. пені та 7389,57 грн. річних, а також інфляційні втрати за період з липня 2019 року по квітень 2020 року.

Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягнути з відповідача 310022 грн. основного боргу, 7389,57 грн. річних, 66684,46 грн. пені та 31061,10 грн. інфляційних.

Третя особа у письмових поясненнях підтвердила наявність у відповідача боргу за поставлений по Договору товар у розмірі 310022,00 грн., а також факт укладення між ТОВ «Азотфострейд» та ТОВ «Оптимус Еліт» договору про відступлення права вимоги (цесії).

Відповідач у відзиві позов заперечує з наступних підстав.

Так, відповідач зазначає, що у своїх правовідносинах сторони не дотрималися ні порядку розрахунків за передоплатою, ні строків та порядку поставки товару. В зв`язку з цим відповідач вважає, що заборгованість за товар до теперішнього часу не можна вважати простроченою.

Крім цього, відповідач звертає увагу, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження направлення позивачем претензії чи вимоги про оплату товару.

Разом з тим, у відповіді на лист позивача про придбання ним права вимоги за договором поставки, відповідач просив позивача отримати у третьої особи сертифікат якості на товар, однак його прохання залишилося не задоволеним.

Щодо Договору цесії, відповідач зазначає, що відповідно п. п. 4, 5 Договору цесії сторони домовилися про передачу копій, що засвідчують право вимоги, що відступається.

Відповідач зазначає, що передавши копії, а не оригінали документів (договору, видаткової та товаро-транспортної накладних, акту звіряння) сторони Договору цесії не дотрималися вимог ст. 517 ЦК України. В зв`язку з цим, відповідач вважає, що договір поставки від 26.07.2019, видаткова накладна № РН-000224 від 29.07.2019, товарно-транспортна накладна № 224 від 29.07.2019 та акт звіряння за 2019 рік є сумнівними, не можуть вважатися письмовими доказами і не можуть братися судом до уваги.

Крім цього, відповідач звертає увагу на те, що видаткова накладна № РН-000224 від 29.07.2019 не містить інформації щодо посади підписанта та відомостей щодо довіреності, на підставі якої діє особа з боку відповідача, а позивачем таку довіреність не надано; товарно-транспортна накладна № 224 від 29.07.2019 взагалі містить підпис, за яким неможливо встановити особу одержувача. Також відповідач зазначає, що надані позивачем докази не засвідчені належним чином.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

При ухваленні рішення суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що ТОВ "Азотфострейд" та відповідачем у Договорі поставки погоджено поставку товару на загальну суму 1100022,00 грн. (п. 3.1 Договору та п. 1 Специфікації).

ТОВ "Азотфострейд" виставив відповідачу рахунок-фактуру № СФ-000166 від 26.07.2019 на суму 1100022,00 грн., який відповідач відповідно до п. 3 Специфікації мав оплатити протягом 3 банківських днів, тобто по 31.07.2019 включно.

Натомість відповідач сплатив ТОВ "Азотфострейд" 400000,00 грн. 29.07.2019 та 390000,00 грн. 30.07.2019 (платіжні доручення № 26 від 29.07.2019 та № 27 від 30.07.2019).

Таким чином, відповідачем залишилася не сплаченою сума Договору в розмірі 310022,00 грн.

Не зважаючи на це ТОВ "Азотфострейд" поставив позивачу товар на суму 1100022,00 грн. згідно видаткової накладної № РН-000224 від 29.07.2019 та товаро-транспортної накладної № 224 від 29.07.2019.

Таким чином, заборгованість відповідача за поставлений по Договору товар складає 310022,00 грн.

Заперечення відповідача щодо того, що борг не є простроченим, оскільки позивачем не дотримано умови Договору щодо строку поставки товару після 100% передоплати вартості товару відповідачем, судом відхиляються оскільки згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Тобто, оскільки позивачем поставлено товар у повному обсязі до перерахування відповідачем 100% передоплати, відповідач мав оплатити отриманий товар після його прийняття.

На заперечення відповідача відносно недоліків видаткової накладної та товаро-транспортної накладної, а також неправильного засвідчення позивачем копій документів доданих до позовної заяви, суд зазначає, що незважаючи на деякі недоліки накладних, а також невказання позивачем дат засвідчення документів, відповідач проте підтверджує факт отримання від ТОВ "Азотфострейд" товару на суму 1100022,00 грн. 29.07.2019; сторонами договору підписаний Акт звіряння за 2019 рік, де вказана заборгованість у розмірі 310022,00 грн.

Щодо ненадання ТОВ "Азотфострейд" сертифікату якості на товар, суд зазначає, що відповідно до ст. 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідачем безпоседеньо до постачальника ТОВ "Азотфострейд" з вимогою про передачу сертифікату якості на товар. Так само відсутні докази повернення відповідачем товару постачальнику у зв`язку із відсутність сертифікату якості. Таким чином, оскільки відповідач отримав товар без зауважень та не повернув його постачальнику у зв`язку з відсутністю сертифікату якості на товар, обставина щодо відсутності такого сертифікату не може вважатися відкладальною обставиною в розумінні ч. 2 ст. 613 ЦК України, згідно якої якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Також судом встановлено, що 27.04.2020 між ТОВ «Оптимус Еліт» та ТОВ «Азотфострейд» укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) № 27/4/20, згідно п. 3 якого позивач набув право вимагати від відповідача сплати коштів за поставлений по Договору поставки № 26/07-19 і отриманий відповідачем без зауважень товар в сумі 310022,00 грн., а також оплати штрафних санкції за прострочення виконання боргових зобов`язань за Договором № 26/07-19.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вказані норми, та умови Договору до позивача перейшло право вимоги до відповідача щодо сплати боргу за товар поставлений по Договору поставки на суму 310022,00 грн.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 310022,00 грн. є обґрунтованою та підтвердженою належними і достатніми доказами, а отже підлягає задоволенню.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 66684,46 грн. нараховану на суму боргу за період з 30.07.2019 по 15.05.2020.

Згідно п. 6.3 Договору за порушення строків оплати покупець сплачує неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 3 Договору цесії позивач набув право вимагати від відповідача оплати штрафних санкції за прострочення виконання боргових зобов`язань за Договором № 26/07-19.

Таким чином, позивач правомірно просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну оплату відповідачем товару. Проте, судом встановлено, що позивачем при нарахуванні пені не дотримано вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Враховуючи вказану норму, суд здійснив перерахунок пені та встановив, що стягненню підлягає пеня в сумі 48388,91 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазаначено вище, згідно п. 3 Договору цесії позивач набув право вимагати від відповідача сплати основного боргу та штрафних санкції за прострочення виконання боргових зобов`язань за Договором № 26/07-19.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (п. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п. З ст. 549 ЦК України).

Водночас формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, проценти та інфляційні нарахування передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями.

В зв`язку з цим суд зазначає, що за Договором цесії позивачу не передавалося право вимоги до відповідача щодо сплати річних та інфляційних.

Разом з тим, позивач має право нарахувати річні та інфляційні втрати з моменту прострочення відповідачем грошового зобов`язання з оплати суми боргу саме перед позивачем.

Суд зазначає, що обов`язок з оплати суми основного боргу позивачу виник у відповідача після пред`явлення до нього відповідної вимоги позивачем.

В матеріалах справи наявний лист позивача до відповідача з вимогою про сплату основного боргу по Договору та Договору цесії у розмірі 310022,00 грн., проте докази направлення такого листа відповідачу позивачем не надані.

Але оскільки в матеріалах справи наявна копія відповіді відповідача, адресованої позивачу та датованої 30.04.2020, суд вважає, що станом на вказану дату відповідач отримав вимогу позивача про сплату основного боргу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що нарахування інфляційних втрат та річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач може здійснювати з 30.04.2020.

В зв`язку з цим, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 31061,10 грн. є безпідставними і задоволенню не підлягають, а вимоги щодо стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково, за період з 30.04.2020 по 15.05.2020 на суму 406,59 грн. В іншій частині стягнення річних позов задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Чутове" (вул. Центральна, буд. 12, к. 7, смт. Чутове, Чутівський район, Полтавська область, 38800; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимус Еліт" (вул. Зоологічна, 4-а, оф.139, м. Київ, 04119; адреса для листування: вул. Римарська, буд. 16, офіс 12, м. Харків, 61057; ) 310022 грн. 00 коп. основного боргу, 48388 грн. 91 коп. пені, 406 грн. 59 коп. 3% річних, 5382 грн. 26 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 22.09.2020.

Суддя О.С. Семчук