УХВАЛА

м. Київ

18.09.2020Справа № 910/12761/20
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» про забезпечення позову у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

3. Акціонерного товариства «ВТБ Банк»

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Приватного акціонерного товариства «Сентравіс Продакшн Юкрейн»

про визнання недійсними результатів відкритих торгів та визнання недійсним договору

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

Без виклику учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та 3. Акціонерного товариства "ВТБ Банк" про визнання недійсними результатів електронного аукціону по лоту GL18N118534 в частині реалізації прав вимоги за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року із забезпеченням, оформлені протоколом UA-EA-2020-06-23-000025-b від 15.07.2020 та визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №24-КБ від 19.08.2020 року укладеного між Акціонерним товариством "ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Інвестохіллс Веста" посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. й зареєстрованого реєстрі за №1211.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на електронному аукціоні 15.07.2020 було порушено його права та інтереси щодо продажу активів відповідача-3, які належали позивачу на підставі договору відступлення права вимоги від 06.04.2017.

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» про забезпечення позову, в якій позивач просив:

- заборонити Приватному акціонерному товариству "Сентравіс Продакшн Юкрейн" здійснювати платежі за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року, укладеними між Приватним акціонерним товариством "Сентравіс Продакшн Юкрейн" та Акціонерним товариством "ВТБ Банк", на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та/чи інших осіб, в інтересах яких діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста";

- заборонити Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Укргазбанк» вчиняти будь-які дії щодо списання та/чи арешту грошових коштів, що обліковуються на рахунках Приватного акціонерного товариства "Сентравіс Продакшн Юкрейн" для погашення заборгованості за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та/чи кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року на користь чи в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та/чи інших осіб, в інтересах яких діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста";

- накласти арешт на майнові права вимоги за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії №46/07МВ від 15.06.2007 року й кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" вчиняти будь-які дії щодо відчуження та реалізації цих прав;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" вчиняти будь-які дії щодо реалізації прав вимоги за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року, та щодо звернення стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором №1891 від 09.11.2010 року та іпотечним договором №1629 від 20.11.2013 року, які укладені для забезпечення виконання Приватним акціонерним товариством "Сентравіс Продакшн Юкрейн" зобов`язань за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року, а також відчуження цих прав на користь третіх осіб.

В обгрунтування вказаної заяви позивач посилався на те, що на підставі оспорюваного правочину було неправомірно відчужено майнові права - право вимоги до Приватного акціонерного товариства «Сентравіс Продакшн Юкрейн» за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року, яке, як вбачається зі змісту заяви, було набуто Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" на підставі договору про відступлення права вимоги від 06.04.2017р., укладеного з Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк». Отже, на думку заявника, незастосування заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі, а саме нівелювання права заявника на ефективний судовий захист, з огляду на можливу реалізацію Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» своїх прав, як нового кредитора у зобов`язанні з Приватним акціонерним товариством "Сентравіс Продакшн Юкрейн".

У зв`язку з перебуванням судді Спичака О.М. на лікарняному, розгляд матеріалів заяви здійснювався після виходу судді на роботу.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо її часткового задоволення. При цьому, суд виходив з наступного.

За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Частинами 1, 3 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Аналогічну правову позицію висловлено у постанові від 15.01.2020р. Верховного Суду по справі №915/1912/19.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 та постанові Верховного Суду від 17.08.2020р. по справі №910/679/20).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018р. Верховного Суду по справі №905/2130/17 та від 13.02.2018р. по справі №911/2930/17.

Як вказувалось вище, обґрунтовуючи подану заяву, позивач посилався на те, що на підставі оспорюваного правочину було неправомірно відчужено майнові права - право вимоги до Приватного акціонерного товариства «Сентравіс Продакшн Юкрейн» за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року, яке, як вбачається зі змісту заяви, було набуто Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" на підставі договору про відступлення права вимоги від 06.04.2017р., укладеного з Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк».

Судом оцінюючи доводи заявника враховано, що згідно змісту п.1 договору №24-КБ від 19.08.2020р., укладеного між Акціонерним товариством "ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (новий кредитор) банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, боржників та заставодавців (іпотекодавців) та поручителів та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредитної лінії, договорами про надання кредиту (овердрафту)), згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, та договорами поруки та договорами іпотеки і іпотечними договорами) та договорами застави та іншими договорами, контрактами, і урахуванням змін, доповнень і додатків до них, які в тому числі, але не обмежуючись наведені у додатку №1 цього Договору, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами. договорами про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених ним договором.

У додатку №1 до вказаного договору вказано, що боржником є, в тому числі, Приватне акціонерне товариство «Сентравіс Продакшн Юкрейн» за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року.

Судом прийнято для уваги, що за змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Пунктом 1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, з наведеного полягає, що правовим наслідком заміни кредитора є перехід до іншої особи права вимоги до боржника, що виникає з певного зобов`язання, у даному випадку кредитних договорів та договорів забезпечення.

Судом прийнято до уваги наявний в матеріалах справи лист №52-05-08-2020 від 05.08.2020р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг», в якому останнім висунуто вимогу до Приватного акціонерного товариства «Сентравіс Продакшн Юкрейн» про погашення заборгованості за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року.

У відповідь на вказаний лист Приватним акціонерним товариством «Сентравіс Продакшн Юкрейн» у листі №01-3-922-1 від 10.08.2020р. повідомлено позивача проте, що боржник має підстави для виконання зобов`язання лише перед дійсним кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», якого визначено переможцем електронного аукціону з реалізації активів банку - права вимоги за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року.

Отже, за висновками суду, вказаний лист третьої особи свідчить про відсутність у Приватного акціонерного товариства «Сентравіс Продакшн Юкрейн» наміру на погашення заборгованості за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року на користь позивача.

Отже, за висновками суду, у даному випадку незабезпечення позову шляхом заборони Приватному акціонерному товариству "Сентравіс Продакшн Юкрейн" здійснювати платежі за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" вчиняти будь-які дії щодо реалізації прав вимоги за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року, договорами забезпечення, а також відчуження цих прав на користь третіх осіб, може призвести до ускладнень та фактично нівелювання обраного заявником, як кредитором, способу захисту своїх прав та законних інтересів, що вказує на наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову вказаним вище шляхом.

При цьому, в контексті означеного слід наголосити, що задоволення позову про визнання недійсними результатів електронного аукціону по лоту GL18N118534 в частині реалізації прав вимоги за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року із забезпеченням, оформлені протоколом UA-EA-2020-06-23-000025-b від 15.07.2020 та визнання недійсним договору про відступлення права вимоги не має своїм правовим наслідком можливість примусового виконання судового рішення, має на меті забезпечення перш за все захист та відновлення прав позивача як сторони зобов`язальних відносин.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України установлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

В контексті наведеного судом враховано, що згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно приписів ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, за висновками суду, застосування такого способу забезпечення позову у справі як заборона відповідачу 1 та третій особі вчиняти дії щодо реалізації прав нового кредитора за договорами забезпечення та задоволення боржником його вимог, відповідає критеріям обґрунтованості, адекватності, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (зокрема, обраний захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та забезпечити ефективний захист його порушених прав та інтересів), імовірністю ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, якщо позов буде судом задоволено, з метою запобігання порушення майнових прав заявника.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» в решті вимог щодо забезпечення позову вищенаведеним критеріям не відповідає, а отже, підлягає залишенню без задоволення.

З приводу зустрічного забезпечення, суд зазначає, що застосування означених заходів у відповідності до ч.1 ст.141 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком суду для реалізації якого, у даному випадку, у господарського суду достатні підстави відсутні. Крім того, суд зазначає, що відповідач чи інша зацікавлена особа не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення у відповідності до ст.141 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.2, 136, 137, 140, 235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» про вжиття заходів забезпечення позову частково.

2. Вжити наступні заходи забезпечення позову:

2.1. Заборонити Приватному акціонерному товариству "Сентравіс Продакшн Юкрейн" здійснювати платежі за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії №46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року, укладеними між Приватним акціонерним товариством "Сентравіс Продакшн Юкрейн" та Акціонерним товариством "ВТБ Банк", на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та/чи інших осіб, в інтересах яких діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

2.2. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" вчиняти будь-які дії щодо реалізації прав вимоги за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року, та щодо звернення стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором №1891 від 09.11.2010 року та іпотечним договором №1629 від 20.11.2013 року, які укладені для забезпечення виконання Приватним акціонерним товариством "Сентравіс Продакшн Юкрейн" зобов`язань за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії № 46/07МВ від 15.06.2007 року та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 року, а також відчуження цих прав на користь третіх осіб.

3. В задоволенні решти заяви відмовити.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» (01601, місто Київ, вул.Мечнікова, будинок 2, ).

Боржник 1: Приватне акціонерне товариство «Сентравіс Продакшн Юкрейн» (53201, Дніпропетровська обл., місто Нікополь, пр.Трубників, 56, ).

Боржник 2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (04080, місто Київ, вул.Олексія Терьохіна, будинок8А, офіс 111, ).

Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 18.09.2020р., підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 19.09.2023р.

Відповідно до підпункту 17.5 п.17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України дана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення. Згідно ч.8 ст.140 Господарського процесуального кодексу України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.М.Спичак