ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2020 р. Справа№ 911/933/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

при секретарі Островерха В.Л.

за участю представників: не викликались

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Київської області від 22.06.2020 (повний текст складено 22.06.2020)

у справі № 911/933/20 (суддя Ейвазова А.Р.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа"

про стягнення 5933,98грн.

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось Господарського суду Київської області з позовом до Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" про стягнення 5192,22грн. пені та 741,76грн - 3% річних, а також судового збору на суму 2102грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.06.2020 у справі №911/933/20 позов задоволено частково, стягнуто з Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2596,11грн. пені та 741,76грн - 3% річних, а також 2102грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором. В частині стягнення 2596,11грн пені у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило поновити строк на апеляційне провадження, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 22.06.2020 у справі №911/933/20 в частині зменшення пені та ухвалити нове рішення у цій частині про стягнення з Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пені у сумі 2596,11грн.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення Господарського суду Київської області від 22.06.2020 у справі №911/933/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог у зв`язку із зменшенням пені на 50%, що складає 2596,11грн., прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст.233 Господарського кодексу України, ч.4 ст. 551 Цивільного кодексу України, та процесуального права, зокрема ст.ст. 76 - 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, без дослідження всіх істотних обставин справи.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначає про те, що при зменшенні пені судом повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; суд повинен оцінювати співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій з розміром збитків, заявлених до стягнення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у справі №911/933/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 22.06.2020 по справі №911/933/20, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не прийнято до розгляду оскільки строк скаржником не пропущено.

10.08.2020 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив від Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа", в якому просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 22.06.2020 у справі №911/933/20 без змін.

Розглянувши наявні матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 2596,11грн. у зв`язку з її зменшенням на 50%, а відтак, враховуючи, що судове рішення у даній справі в частині задоволених позовних вимог про стягнення 741,76грн, 3% річних, 2596,11 грн. пені не оскаржується сторонами, згідно з ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

Щодо доводів та вимог апеляційної скарги в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені у зв`язку з її зменшенням на суму 2596,11грн., що переглядається судом апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

27.10.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (назва якого змінена на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") (Постачальник) та Вишгородським районним комунальним підприємством "Вишгородтепломережа" (Споживач) укладено договір постачання природного газу №1821/1617-БО-17 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору Постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що Постачальник передає Споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 природний газ орієнтовним обсягом до 1390,0 тис.куб.м.

Як визначено п. 5.2 договору, ціна за 1000куб.м природного газу за цим договором з 01.10.2016 складає - 7099,20грн з ПДВ.

Додатковою угодою від 28.10.2016 №1 до договору постачання природного газу №1821/1617-БО-17 від 27.10.2016 пункт 5.2 викладено в новій редакції, а саме: ціна за 1000куб.м природного газу за цим договором з 01.11.2016 складає - 8182,80грн з ПДВ.

Додатковою угодою від 22.11.2016 №2 до договору постачання природного газу №1821/1617-БО-17 від 27.10.2016 пункт 5.2 викладено в новій редакції, а саме: ціна за 1000куб.м природного газу за цим договором з 01.12.2016 складає - 8577,60грн з ПДВ.

Додатковою угодою від 30.12.2016 №3 до договору постачання природного газу №1821/1617-БО-17 від 27.10.2016 пункт 5.2 викладено в новій редакції, а саме: ціна за 1000куб.м природного газу за цим договором з 23.12.2016 складає - 5930,40грн з ПДВ.

Відповідно до п. 5.4 договору (в редакції додаткової угоди №3 від 30.12.2016, загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Сторонами у п. 6.1 договору визначено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 8.1. договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Пунктом 8.2. договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахована від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Договором встановлено, що він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.12.1 договору).

Судом першої інстанції встановлено,що позивач у період з жовтня 2016 року по березень 2017 року поставив, а відповідач - прийняв природний газ на суму 7860660,40грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с.29-34).

Відповідач станом на 27.04.2017 повністю розрахувався за природний газ, поставлений у відповідний період, що підтверджується виписками з рахунку позивача, а також листами відповідача про зміни в призначенні здійснених останнім платежів (а.с.42-156) та відповідні операції відображено в бухгалтерському обліку позивача (а.с.39-41).

Судом встановлено, що відповідач невчасно розрахувався за переданий природний газ у жовтні 2016 року, січні-березні 2017 року, допустивши прострочення.

Звертаючись з даним позовом, позивач вказав на несвоєчасне здійснення відповідачем оплати за поставлений позивачем природний газ, тому позивачем заявлено до стягнення 5192,22грн. пені, 741,76грн. 3% річних.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом, відповідачем подано відзив, в якому заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 50%. 27.05.2020 відповідачем подано заперечення, в яких він зокрема, просив зменшити пеню на 90%, обґрунтовуючи це тим, що оплата за газ здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, з якого більша частина автоматично перераховується позивачу, зазначено, що позивач у 2016-2017 роках мав прибуток, а відповідач - знаходиться на межі банкрутства.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ч.1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

За умовами п. 6.1 договору встановлено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.1. договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Пунктом 8.2. договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахована від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У відповідності до п.8.2. договору за прострочення оплати відповідачем за природний газ позивачем нарахована пеня в загальній сумі 5192,22грн. виходячи з суми заборгованості помісячно за актами жовтня-грудня 2016, січня-березня 2017.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами статті 233 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 233 Господарського кодексу України надано суду можливість пом`якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов`язання. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто по суті, направлений на реалізацію вимог частини другої статті 13 Цивільного кодексу України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утриматися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Згідно із частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Ухвалюючи рішення у даній справі в частині можливості зменшення розміру пені на 50 % місцевим господарським судом обґрунтовано взято до уваги, що основна заборгованість сплачена відповідачем у повному обсязі, прострочення виконання зобов`язань за договором в частині оплати природного газу не мало постійного характеру, відповідач за газ, поставлений у: жовтні 2016 року - відповідач прострочив оплату; у листопаді 2016 року більшість платежів здійснено вчасно; у грудні 2016 році - всі розрахунки проведено вчасно; у січні 2017 року - менше 1/5 частини загального обсягу сплачена після закінчення строку, встановленого для виконання зобов`язання, з простроченням на 1 день, а решта - до його закінчення; у лютому та березні 2017 року - лише біля 1/10 платежу за місяць сплачено з незначним простроченням (у лютому 2017 року - всього на 1 день), а решта обсягу - до закінчення такого строку.

Суд першої інстанції врахував те, що відповідач не є фактичним кінцевим споживачем газу і цей газ використовується ним для виробництва теплової енергії, яка за умовами договору споживається бюджетними установами/організаціями, які не завжди вчасно розраховуються за спожиту теплову енергію, встановлений алгоритм розрахунків, який передбачає автоматичне перерахування коштів за природний газ з відкритого рахунку відповідача на корись позивача і відповідач фактично не може притримувати отримані від споживачів кошти, наявність збитків відповідача, що підтверджуються звітами про фінансові результати за 2016 -2019 роках.

Крім цього, судом першої інстанції вірно зазначено, що позивач не надав суду, всупереч приписів ст.ст.74,76,77 Господарського процесуального кодексу України належних та допустимих доказів, що допущені порушення виконання відповідних зобов`язань відповідачем призвели до збитків позивача, розмір яких більший або дорівнює розміру нарахованої пені.

При здійсненні апеляційного розгляду у даній справі суд апеляційної інстанції згідно ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України враховує висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №917/953/19 зазначено про те, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. При вирішенні питання щодо можливості зменшення пені на підставі частини 3 статті 551 ЦК України, статті 233 ГК України, необхідно враховувати (1) ступінь виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором; (2) відсутність доказів понесення Позивачем збитків внаслідок порушення Відповідачем грошових зобов`язань; (3) правовий статус Відповідача, основним різновидом господарської діяльності якого є постачання теплової енергії населенню та іншим споживачам, і те, що основним споживачем послуг відповідача з централізованого теплопостачання являється населення, також беручи до уваги суспільну необхідність господарської діяльності Відповідача та її соціальну спрямованість.

Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №911/420/19, від 31.10.2019 у справі №911/874/19.

Колегія суддів зазначає, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. При цьому, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Вказане питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 у справі № 914/2252/18, від 31.10.2019 у справі № 924/243/19.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Враховуючи вищезазначене, місцевий господарський суд, урахувавши ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого природного газу за договором, встановивши обставини щодо збиткової господарської діяльності відповідача, відсутності в діях відповідача прямого умислу у порушенні зобов`язання зі своєчасної оплати за природний газ позивачу та обставини того, що несвоєчасна оплата відповідачем позивачу за отриманий природний газ була зумовлена несвоєчасним виконанням перед відповідачем своїх зобов`язань з оплати теплової енергії бюджетними установами /організаціями та неналежною платіжною дисципліною населення у здійсненні оплати послуг з теплопостачання, взявши до уваги відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань за Договором, а також не доведення позивачем наявності збитків у розмірі, що перевищує або дорівнює нарахованій неустойки - визнав зазначені обставини винятковими та дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50%.

Доводи скаржника про необґрунтоване зменшення судом першої інстанції розміру пені є такими, що не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки судом у вирішенні цього питання було досліджено ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні та інші фактори, які вплинули на можливість своєчасної оплати відповідачем вартості поставленого газу.

Таким чином, місцевий господарський суд, у вирішенні питання про зменшення нарахованої до стягнення суми пені, перевірив доводи сторін щодо їх фінансового стану, врахував їх майнові інтереси.

Доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються вищевикладеним.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області від 22.06.2020 у справі №911/933/20 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 22.06.2020 у справі №911/933/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/933/20 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська